КАРИБСЬКА КОРОЛЕВА
Зменшити оберти двигуна по правому борту.
Прийнято
Виглядає добре. Двісті сорок чотири над землею.
Муй б'єн.
КАРИБСЬКА КОРОЛЕВА
МИТНИЦЯ БЮРО ФРАНЦІЇ
Вимкніть двигуни і готуйтеся до причалювання.
Молодці. Кінець зв'язку.
Чудова робота.
Так. Починаю розбиратися. Не хочу хизуватися чи ще щось.
Попрошу команду усе перефарбувати та полагодити.
Швидко виправимо. Дня за три.
Чудово! Яка ми команда.
Як добре змащений механізм.
КАПІТАН ВІДБУВАЙЛО
Гей, гарної відпустки!
Привіт, капітане.
Проста здогадка. Ти ж полюбляєш квіточки, так?
Так, квіти — це чудово.
Такі кольорові, все таке. Дуже гарно.
Я так і знав.
-То ти готова? -Так.
Радий, що ти познайомишся з моєю родиною.
Трохи здивований, якщо чесно.
Я просто хотіла пережити з тобою невелику пригоду.
І по дорозі зробити деяку особисту справу в Монако.
Мабуть, це «два зайці одним пострілом».
Ну просто супер!
Але Монако не дуже по дорозі.
Але не так вже й далеко, і це не займе багато часу,
але це буде наша маленька таємниця, що ми повернемося туди. Гаразд?
Ти ж вмієш зберегти таємниці, любчику?
Так, звісно. Рот на замку.
Який краєвид.
Овва, чудові краєвиди.
Я перевдягнуся в щось зручніше.
Звучить чудово. Я теж.
Мені треба сходити у справах.
Ну, я піду з тобою, звісно.
Ой. Ні, це особисте.
Чудово. Я дуже хочу займатися з тобою особистими справами.
Слухай, Джонатане.
Щоб у нас усе вийшло, ми не можемо душити один одного.
Важливо давати один одному простір.
Так. Давати один одному простір у стосунках — це так правильно.
Я про це читав. Це помилка новачка. Вибач.
Ні. Чудово. Я скоро повернуся. До зустрічі.
Добре. Так. Бувай. Круто. Дуже круто.
Лізо! Лізо!
Вгадай, хто в новинах. Це той олігарх. Хтось його вбив!
-Справді? -Так.
Виглядає жахливо.
Хтось запхав у його пряму кишку дуже небезпечну радіоактивну речовину.
Тож туди на вечірку нас більше не запросять.
Мабуть, ні.
Навіщо комусь таке робити?
Не знаю, Джонатане.
Може, він когось видав. Щурів ніхто не любить.
Я цього не знав.
ВІТАЄМО В КОННЕКТИКУТІ
Мабуть, це за нами.
ДЖОНАТАН ФОЛЛ
Так. Мабуть, ти правий.
Щось не так? Ти трохи напружений.
Я не знаю, чого чекати, коли ми доїдемо.
Батьки зараз пишаються мною, але з ними ніколи не можна бути впевненим.
-Ні? -Ні.
У дитинстві було стільки маніпуляцій,
то ніколи не знаєш, чого чекати. Завжди маєш здогадуватися.
Вони тримають тебе в тонусі, це добре.
Гаразд.
Дивись. Мабуть, це ознака звичайного страху
перед зустріччю з рідними.
Так, це виглядає не нормально.
Але це нормально. Просто так вже задумано природою.
Я не розумію, Джонатане.
Знаєш, у курнику завжди є одне курча,
на яке інші кури нападають і постійно клюють.
Може, це тому, що воно найменше чи найслабше, чи йому просто не щастить.
Але в моїй сім'ї чи курнику, ним завжди був я.
Звучить жахливо.
Ні. Клювання було лише словесним. Тож ззовні це мені не зашкодило.
Тож ззовні все гаразд. І це добре.
-Справді? -Так. Справді.
Усе добре. Ага…
Мені суворо наказано завжди дзвонити в двері.
«Тільки волоцюги вдираються в будинок».
Навіть у свій дім?
Особливо у свій дім, батьки завжди кажуть.
Джонатане. Любий. Як я рада тебе бачити!
Як справи, Консуело? Я так за тобою скучив.
А я скучила за тобою, Джонні.
А хто ця мила пані?
Я Ліза. Колега й дівчина Джонатана.
Ви так гарно виглядаєте разом.
Дякую.
А мої батьки тут?
Так, прошу, заходьте. Вони в саду.
Пане та пані Фолл, Джонатан вдома!
Джонатане, хлопчику мій.
Я така рада, що ти вдома в цій формі.
-Ми ж почали обійматися, так? -Так.
Іди сюди й обійми маму.
Справжні теплі, звичайні обійми.
-Це було приємно. -Годі вже. Іди сюди.
Добре. Так. Дуже природно.
Оце так. Це ж містер Ніж-у-спину,
який не допоміг єдиному брату знайти роботу.
-Що? -Обов'язково пхати форму мені в обличчя?
Ти ж знаєш, який я вразливий після звільнення.
Мені шкода, що ти втратив роботу, але я не хотів образити тебе своєю формою.
Ну звісно. Це так боляче. Ти образив мене своїми діями.
Ані сорому. Ані класу. Думаєш завжди лише про себе…
-Замовкни, Теннере! -Так!
А це хто? Чим можемо допомогти? Ви заблукали, пані?
Це Ліза. Моя дівчина.
Радий знайомству, Лізо.
Приємно познайомитися.
Але що ти маєш на увазі? Ти сказав «дівчина».
Але це, мабуть, неправильне слово.
Ні, Ліза — моя добра колега і дівчина.
То вона подруга з роботи.
-Зрозуміла. -Так.
Дівчина-подруга.
Так, можна й так сказати, але ми також зустрічаємося.
Припини. Це жахлива брехня, і ти це знаєш.
Вона, смію сказати, бомба.
Так би й вдув.
Вона б не зустрічалася з тобою і не дозволила б
торкнутися її за мільйон мільярдів років.
Він не бреше, Теннере.
Джонатана збентежило слово «дівчина»,
бо йому ніколи не світило мати дівчину.
Чи не так, Джонатане? Ти просто плутаєш
«дівчину-подружку» з «дівчиною».
Так, саме так, хіба ні, Джонатане?
Не соромся. Люди постійно плутають слова.
-Звісно. -Він ідіот.
Гаразд, зробимо крок назад. Чи правильно я розумію?
Це ж як у фільмі «Красуня», так?
-Ти ескортниця? -Ні.
Собача какулька, Теннере. Перепрошую за лайку, вибачте.
Я вам вже сто разів казав. Ліза — моя дівчина.
Чому це так важко зрозуміти?
-Звісно, любий. Ми розуміємо. -Так.
-Усе ясно. -Ясно.
Ми в темі.
Ми знаємо, що зараз зустрічаються зовсім не так,
як за наших часів.
Так. Тепер усі в цих додатках, надсилають фотки пеніса,
обмінюють телефонні картки на секс і все таке.
-Думаю, це не зовсім. -Саме так.
Бог знає, що твій батько пройшов
саме такий період, як ти зараз проходиш.
Пам'ятаєш, як ти рятував ту повію, Блейку?
-Га? Пам'ятаєш? -Так.
Це було безцінно.
Коштувало мені купу грошей. А вона все ж обрала старе життя.
Вона досі працює на автострадою.
Так, я час від часу проїжджаю повз неї і думаю, що могло бути.
Але коли я згадую це,
те, що ми мали, було приречене від початку.
Перша помилка — я повірив її сутенеру.
Такий підступний. Звісно, вони були закохані.
Я дуже старався повернути її прихильність.
Була зруйнована прекрасна історія кохання.
Я був такий розчарований цим всім, я і досі розлючений.
-Це ж розбило мені серце. -Тепер ти буркотиш, Блейку.
Але суть лишається. Який батько, такий і син.
Гаразд, народ, тут я вас зупиню.
Я не проститутка, яку намагається врятувати Джонатан.
-Звісно! Без образ, Лізо. -Ні.
Я просто дбаю про свого сина! Обпікшись на молоці, дмеш на воду.
Я офіцер на «Карибській королеві»,
і я дуже кохаю вашого сина.
Він найприємніша людина з усіх, кого я знаю.
ШІ. Це ж ШІ, так? Має бути.
Ти не справжня людина. Як прокачана лялька для сексу,
бо якщо чесно… Можна сказати?
Джонатана не можна любити, і всі це знають.
Припини, Теннере! Не всі це знають. Геть!
-Іди до себе! -Теннере! Іди!
-Давай! -Геть! Уперед!
Слухай маму. Пішов!
Дякую, Консуело. Виглядає неймовірно освіжаюче.
Будьмо!
Ми з батьком так пишаємося тобою.
Так пишаємося, що хочемо запросити тебе на обід до Клубу капітанів.
-Справді? Але ми щойно пообідали. -Не зациклюйся на деталях.
Гаразд! Звучить чудово. Як це тобі, Лізо?
Гадаю, я розпакую речі і відпочину, а ви розважайтеся.
Мені не потрібен той простір, про який ти говорила,
чи щось таке, навпаки.
Ні. Ви йдіть.
Будь ласка, покажи милій подрузі Джонатана кімнату для гостей.
Гаразд, може, я освіжуся і перевдягнуся.
-Ні. -Ні.
Одягни форму. Документи з собою?
Так.
Чудово. Обов'язково візьми й посвідчення.
А якщо маєш трудовий договір з печаткою, його теж обов'язково візьми.
Молодець, люба.
Отакої, це так мило. Справжня сімейна подорож. Це вперше.
Не будь дурнем, Джонатане.
В нас було багато сімейних подорожей.
Гранд-Каньйон, Аспен, Гаваї, Коста-Ріка,
Індія, Таїланд. Ну, всюди.
З Теннером. Я ніколи не їздив. Ви були втрьох.
Ти не пам'ятаєш?
У нас не було місця для вас обох у машині з багажем та іншим.
Але ви ж літали у всі ці місця.
Так. Але ти коли-небудь чув про сім'ї, які йдуть до аеропорту, синку?
Ні. Але це моя перша сімейна поїздка. Це я й хотів сказати.
-І це не зовсім важливо. -Зовсім.
Бо ти завжди був з нами духом.
І це головне. Головне — думки.
Так.
Налякав. Можу чимось допомогти?
Можливо.
Боже. Ти така класична красуня.
З такою зовнішністю ти легко потрапиш у порножурнал.
Ясно.
У журнал «Приват». Ти можеш бути «Приватною» дівчиною.
Дякую, мабуть. Але чого ти хочеш?
Ну, я не міг залишатися осторонь. Ти як магніт для мого хобота.
Твого хобота?
Я називаю свій пеніс «хоботом», бо в слонів є хоботи.
Отже, це аналогія чи метафора.
Зрозуміло. Твій член має форму хобота слона?
Ти можеш брати ним гілки і збирати арахіс?
Молодець.
Ні. Це я не можу. Я маю на увазі розмір.
Не схоже. Я не бачу там п'ятиметрового пеніса.
Не хочеш дізнатися?
-Тобі не можна тут бути. -Знаю. Я скажу прямо.
Ти схожа на дівку, яка впорається.
-Добре. -Не зрозумій неправильно.
Джонатан хороший хлопець, і я бажаю йому найкращого. Справді.
Але?
Але кинь його просто зараз, і ми негайно переспимо.
Відірви пластир і викинь на бордюр.
-І чому це? -Поглянь на мене, люба.
Ненавиджу, що мушу сам це сказати, але я до біса гарячий.
І я можу запропонувати тобі набагато більше, ніж він.
Набагато більше.
Справді? Що, Теннере?
Гаразд, для початку — член, який набагато північніше за середній.
Це вище середнього?
Так, мабуть, з правильною технікою вимірювання,
і він дуже гладкий і красивий.
Він гарний. Він гарний диявол. Тобі сподобається.
Добре.
І що я хотів би,
перш ніж Джонатан прийде додому, це дати тобі зразок…
ВЕЛИКИЙ ТЕНР
Добре, ти прокинувся.
Хочу сказати, що отримала повідомлення від Джонатана,
він повернеться десь за дві години.
Думаю, вистачить часу, щоб розчленувати тебе,
загорнути і запхати усі твої кінцівки в цю валізу,
ще й навіть помитися встигну. Так?
Ти знаєш, що ось цим
я можу просвердлити твою очну яму до тім'яної частки?
Аж до самої верхній частині мозку.
Але оскільки ти можеш щось означати для Джонатана,
я дам тобі вибір.
Може, для тебе є вихід, Теннере.
КЛУБ КАПІТАНІВ ТІЛЬКИ ДЛЯ КАПІТАНІВ І ЇХНІХ РОДИН
РЕЦЕПЦІЯ
ТІЛЬКИ ДЛЯ КАПІТАНІВ І ЇХНІХ РОДИН
ПОСВІДЧЕННЯ — КАРИБСЬКА КОРОЛЕВА
КЛУБ КАПІТАНІВ
РОДИНА ФОЛЛ ОФІЦІЙНІ ЧЛЕНИ КЛУБУ КАПІТАНІВ
Не хочу питати, але ви привезли мене туди, лише щоб повернути членство?
Не сміши мене!
Ми б не використали тебе як квиток до членства і статусу.
-Ні? -Це членство нічого не значить.
До того ж, хіба не приємно нарешті допомогти твоїй родині?
Після стількох років?
Мабуть.
Молодець.
Джонатане!
Ой! Привіт, Теннере.
Радий тебе бачити. Ви гарно розважилися?
Ще б пак.
Досить нудний натовп. Я не фанат, але круто, що ти повернувся.
Знаєш, що нам треба зробити? Посидимо в саду.
Просто проведемо час разом як брати. Покидаємо старе фризбі чи ще щось.
-Ти знову приймав наркотики, Теннере? -Ні.
Тоді де той козел?
Це був лише виступ. Я просто грав роль, дурнику.
Усі ці роки? Отакої. Це я називаю відданістю.
Так. Відділимося від динозаврів. Хто перший до саду.
Візьмемо мої іграшкові пушки. Вони найсучасніші.
-Або зробимо, що ти захочеш. -Звісно!
-Квач, ти водиш! -Гаразд.
Ти такий швидкий!
Бачу, ти почуваєшся як удома.
Бачу, тут немає фото Джонатана. Чому?
Це тому, що він наш цінний секрет.
Справді?
У цього є природне пояснення.
Мені трохи важко, але Джонатан був недоношеним.
Надто рано народився.
Так, доктор сказав, це через те, що я палила й пила, але я не певна.
Схоже на те, що в моїй матці жила суперстара черепаха без панцира
і нарешті вперше вийшла на світ Божий.
-Він був огидним. -Огидним.
Як малюк Йода мінус уся милота.
Боже мій.
-Я рада, що він вижив. -Фух.
Наскільки він був недоношеним?
Майже на два тижні. Вісім днів, якщо бути точним.
Навряд це вважається недоношеним.
Так, вважається. Нам було дуже страшно.
І якщо б він не вижив, ми вирішили надто не прив'язуватися до Джонатана.
Щоб уберегти себе від горя.
Консуела годувала його грудьми і все інше, щоб послабити зв'язок між матір'ю і сином.
Ого, це жахливо.
Так, справді.
Так. Було важко. Коротше кажучи, ми поклали
всі яйця в один кошик і віддали всю любов Теннеру.
Ми вклали в нього всі наші емоції. Хіба ні, любий?
-Так. -Саме так.
Теннере, готовий?
Отакої!
Це був найкращий «цвях», який я бачив.
Навіть сплеску не було.
Дякую! Працював над цим багато років.
-Це видно. -Джонатане. Ти скоро підеш спати?
Авжеж. Ще кілька стрибків, якщо можна.
-Звісно, так. Зустрінемося нагорі. -Так!
Стій! Подивися на «цвях» Джонатана.
Це епічно, чесно.
Насправді це чудово.
-Добре. -Гаразд, поїхали.
Ти це бачила? Це було чудово.
Так, чудовий цвях.
Теннере, ти сьогодні так хочеш пити.
У нас з Теннером був зв'язок.
Він довів, що люди можуть змінитися за хвилину
від хулігану зранку і протягом усього життя, якщо чесно,
до чудового хлопця по обіді.
Так, це було неймовірно.
Не хочу казати нічого поганого про твою сім'ю,
але твої батьки — жахливі люди.
Можливо. Може, трохи, але вони мали добрі наміри.
Ні. Вони хотіли зашкодити.
Вони цілковиті козли. Ти заслуговуєш набагато кращого.
Незважаючи на те, що ми недовго знайомі,
я відчуваю, що ти, Педро, Ніко та інші —
це моя справжня сім'я.
Такою і має бути справжня родина.
Так, це свята правда.
Без таємниць, без брехні, у повній повазі.
Я довіряю вам на 100%, розумієш?
Приємно чути.
Дві секунди.
Алло, Лізо, ви маєте повернутися.
Тиран вирішив скоротити відпустку для всіх. Вибач.
Боже, ти перериваєшся. Зараз вийду на двір.
Може, там кращий сигнал.
ПЕДРО — РОЗ'ЄДНАНО НЕМАЄ ЗВ'ЯЗКУ
Педро. Що ти казав?
Час повертатися. Вибач.
Вибач. Що ти сказав? Я погано тебе чую.
Я сказав, що ви маєте повернутися.
Я ввімкну гучномовець, гаразд?
Піднесу ближче до супутників, може, допоможе.
Алло? Гаразд, спробуй.
-Тепер ти мене чуєш? -Так. Ясно, як день.
Добре. Як справи з капітаном-пішаком?
Добре. Так. Усе добре.
Я все думаю про те, як неймовірно, що нам,
як кримінальному картелю, стільки сходить з рук завдяки йому.
-І не кажи. -Буду казати. Взагалі-то.
-Я маю зняти з себе цей тягар. -Що, зараз?
Так. Зараз. Почну з самого початку.
Мене досі турбує та місія, коли він тільки сів у Бразилії.
Коли ми з Джонатаном йшли тим провулком…
Ось, що я відчуваю про всі ці наші кримінальні операції,
можеш мене цитувати.
-Гаразд. -Але не пану Тирану.
Цей злий геній стоїть за всім цим.
Хай там як, хотів сказати, що ви з Фоллом маєте якнайшвидше приїхати.
Зрозуміла.
Привіт!
Хто дзвонив так пізно?
Ніхто. Просто розіграш.
Ти 20 хвилин розмовляла з пранкером?
Так, розмовляла.
Гаразд. Розіграші — це найгірше.
Таке марне використання телекомунікацій.
Александер Грем Белл хотів не цього.
Не для цього він так важко працював.
Ні, мабуть, ні.
Але хай там як…
Я хотів дещо сказати перед сном.
Добре?
Я просто хотів подякувати за цей день, за те, що ти справжній друг
і дівчина, і все таке.
Це справді для мене багато значить.
Джонатане, ти чудова людина.
Сподіваюся, ти знаєш.
І що б не сталося в майбутньому, сподіваюся,
ти знаєш, що ти мені дуже подобаєшся.
Але нам треба їхати.
-Зараз? -Так.
Ні секунди не можу лишатися в цьому домі.
Давай. Повернімося до твоєї справжньої родини.
Переклад субтитрів: Наталія Базилевська