A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ DOKUMENTUMFILM-SOROZATA
1991. ÁPRILIS 1.
SAJTÓ
Április elseje húsvéthétfő volt.
Úgy este tízig voltam bent a szerkesztőségen…
majd hazaindultam Düsseldorf-Unterrathba.
Akkor vettem észre,
hogy a város kék fényben fürdött.
Tűzoltóautók, mentők, rendőrautók.
Sosem láttam ehhez foghatót a karrierem során. Sem előtte, sem utána.
Követtem a rendőrautókat,
amik mind a Kaiser-Friedrich-Ringre mentek.
Arrafelé a tehetős és híres emberek laknak.
Még akkor sem tudtam, mi történt.
Ezért megkérdeztem egy rendőrt:
„Megmondaná, mi történt? Az egész várost lezárták.”
Mire ő: „Nem csak a várost,
az autópályákat is lezárták. Rendőrségi hajsza folyik.
Megkérdeztem, mi történt.
Azt válaszolta: „A lehető legsúlyosabb bűntény.
Biztos hallott már Herr Rohwedderről.”
„Milyen Rohwedderről?” „Nem ismeri?
Ő a Treuhand, a vagyonügynökség elnöke Berlinben.
Felszámolja az NDK-t.”
A feleségemmel síelni mentünk,
és aznap este értünk vissza Düsseldorfba.
Elhaladtunk a Rohwedder-ház előtt, ahol minden fényben úszott.
Húsz méterrel a ház előtt
találkoztam egy rendőrrel, és csak annyit kérdeztem: „Meghalt?”
„Igen.”
Akkor értettem meg, mi történt. Kristálytisztán láttam.
Jó estét, hölgyeim és uraim!
A ZDF elnézésüket kéri a műsor megszakításáért.
Ennek oka egy szomorú és megrázó hír.
A Treuhand vezetőjét, Detlev Rohweddert,
a jelentések szerint meggyilkolták düsseldorfi otthonában hétfőn este,
fél tizenegy környékén.
NÉMETORSZÁG
A Német Birodalom!
Senki nem akar falat építeni!
Nyugat- és Kelet-Németország, egy megosztott nemzet.
Egységet, jogot és szabadságot…
Vörös Hadsereg Frakció.
…a barbár terroristák atrocitásokat követtek el.
…a német hazának
A romokból feltámadva…
Le kell dönteni a falat.
Hazánkat egyesítették.
…virágozz, német haza
Épp Ausztriában síeltem.
PÉNZÜGYMINISZTER
A biztonsági őreim ébresztettek fel éjszaka azzal, hogy:
„Rohweddert meggyilkolták.”
Csak két napja érkeztem Ausztriába.
Nagyon vártam már a síelést.
Azt mondta, fényképezzem le a felső emeleti ablakot.
Nem láttam semmit.
Azt mondta: „Kapcsold be a vakut, és fotózz!
Később majd látni fogod, mit fényképeztél le.”
Csörgött a telefon otthon. Rögtön tudtam, miért támadták meg.
NEMZETI NYOMOZÓ IRODA A TERRORELHÁRÍTÁS VEZETŐJE
Kimentek a nyomozóegységeink, értesítettük a bűnügyi helyszínelőket,
akik azonnal munkához is láttak az éjszaka közepén.
Rengeteg rendőr érkezett a helyszínre,
beleértve a Nemzeti Nyomozó Irodát is.
Idegen emberek vették át az irányítást.
Eltessékeltek onnan.
Hajnali három és négy között értünk oda.
Bementünk az épületbe, hogy felmérhessük a helyzetet.
A holttest még mindig a dolgozószobában feküdt.
NEMZETI NYOMOZÓ IRODA KOMMUNIKÁCIÓS VEZETŐ
Herr Rohwedder az ablakkal szemben feküdt a földön, egy könyvszekrény előtt.
- Jó estét, Herr Schmok! - Jó estét!
A düsseldorfi Belügyminisztérium megerősítette már
Rohwedder meggyilkolásának hírét?
Igen, megerősítették.
A hír megrázta a várost.
Rohwedder igazán közkedvelt személy volt,
ugyanakkor tudatában volt annak,
hogy új pozíciója veszélyt jelentett számára.
Egyértelműen politikai indíték áll az eset hátterében.
A szerkesztőségen első dolgom volt előhívni a filmet.
Tisztán emlékszem rá.
Megrázó volt, amit láttam.
Látható, hogy két golyó áthatolt
ezen a teljesen átlagos ablaküvegen.
Az első golyó eltalálta, és végzett Detlev Karsten Rohwedderrel.
A második pedig megsebezte a feleségét, aki mögötte állt.
Ha a helyi hatóságok
bevezették volna a biztonsági intézkedéseket,
akkor nem hagyományos üveg lett volna az ablakokban,
hanem golyóálló üveg, amin a golyók nem hatoltak volna át.
A mai napig nem értem,
miért csak a ház alsó szintjén voltak beszerelve
a biztonsági ablakok.
A saját házamban az összes ablak
és az összes ajtó úgy volt tervezve,
hogy képesek legyen megvédeni egy közvetlen támadástól.
Düh és együttérzés jellemezte a történteket.
Düh és együttérzés.
Düh, amiért nem tudták megvédeni, akit meg kellett volna,
valamint együttéreztek azokkal,
akik az országba vetették bizalmukat, és akiket az ország nem tudott megvédeni,
vagy csak nem akart.
Ez itt a Das Erste híradója.
A Treuhand vezetőjét, Rohweddert, a jelentések szerint meggyilkolták.
Az áldozat fontos szerepet játszott
az egykori kommunista Kelet-Németország gazdaságának fejlesztésére
tett kísérletben.
A Vörös Hadsereg Frakció beismerte a gyilkosságot,
de egy német, biztonsági tisztviselő szerint
a Stasinak, a volt titkosrendőrségnek is köze lehetett hozzá.
A szövetségi legfőbb ügyész nem erősítette meg,
hogy tényleg a RAF követte-e el a támadást.
Lehetséges, hogy az elkövető sosem fog előkerülni.
Waigel pénzügyminiszter, aki felügyelte a Treuhandot,
félbeszakította húsvéti vakációját, és Bonnba utazott.
Szerintem Rohwedder…
a mártírja, vagy egy mártírja
a német újraegyesítésnek.
Emiatt is
az emberek végtelenül hálásak voltak
a bátorságáért és az elszántságáért,
amiért elvállalta ezt a rendkívül veszélyes pozíciót
a Treuhandban.
Németország érdekében.
MÁRTÍR
Rohwedder volt a világ legnagyobb ipari holdingtársaságának a feje.
A TREUHAND ALELNÖKE
Úgy 15 000 NDK-s cég volt abban a holdingtársaságban.
Hajógyárak, acélöntödék, a textilipar, a vegyipar.
Nyugati mércével
ezek a cégek minden lehetséges problémába belefutottak.
Mind a 15 000 cég szerkezetváltásra szorult…
ami óriási feladat.
Ez volt az első alkalom, hogy egy ügynökségnek, a Treuhandnak…
A TREUHAND ÜGYVÉDJE
…csoportosítania kellett a cégeket, majd átszervezni, likvidálni
és eladni őket.
TREUHAND VAGYONÜGYNÖKSÉG
Frau Breuel, hogyan reagáltak a támadásra?
Minden dolgozót lesújtott a hír, és kötelességünknek érezzük
követni Herr Rohwedder munkásságát.
Ez most a feladatunk, amit teljesíteni is fogunk.
Szörnyű, borzalmas. Nem találok szavakat.
- Borzasztó. Ő volt a főnököm. - Én… el vagyok keseredve.
Ez megbotránkoztató.
Azon gondolkodtam,
vajon miért nem vezettek be biztonsági intézkedéseket?
Egy nappal Rohwedder halála után
értem a Treuhandba.
Nagy volt a felhajtás.
Még megvolt a régi rutin.
A TREUHAND IGAZGATÓJA
Ott álltak a befektetők, a vezetők kölcsönt akartak felvenni,
a befektetők az átviteli kérelmük iránt érdeklődtek.
Idegennek éreztem magam.
Gondoljon csak bele! Dolgozik egy szervezetnél,
és a főnököt meggyilkolják.
Miféle beteges rendszer eredményez ilyesmit?
Egy férfi feladja a biztos pozícióját Nyugaton,
hogy Keletre jöjjön, és kézbe vegye ezt az egészet.
Nem úgy, mint az a sok nagyokos Münchenben, Bonnban meg a többi helyen,
akik kényelmesen ülnek a kis székükben, és nagyokat hallgatnak.
Ő szembenézett a kihívással.
Erre agyonlövik ezt a férfit. Undorító dolog.
Az egykori NDK gazdaságát az összeomlás fenyegeti.
Németország új államainak problémák sokaságával kell szembenézniük.
Herr Rohwedder, sokakban felmerült a kérdés, hogy miért vállalta ezt el?
5 HÉTTEL
A GYILKOSSÁG ELŐTT
Talán a származása áttekintésével választ kaphatunk erre.
Egy könyvkereskedő fiaként született Gothában, 1932-ben.
Az Türingiában van.
Közép-Németországból származik. Ez lehetett hatással a döntésére?
Igen, mindig is érdekeltek
az úgynevezett „új” német államok.
Sok időt töltöttem az NDK-ban, mialatt Bonnban éltem.
Az újraegyesítés sokat jelentett számomra, ezért minden kritika
és rosszallás ellenére, ami a munkám felé irányult,
büszkén vállaltam el a feladatot,
és emiatt túllátok a jelenlegi nehézségeken.
Túlméretezett cégek, önfejű alkalmazottak, elavult gépezetek,
alacsony termelékenység,
és mindenek előtt nehezen árusítható árucikkek.
A Treuhand ügynökség túl van terhelve a problémák sokasága miatt.
Mit gondol a Treuhandról?
- Nem sok jót. - Miért?
Eddig a szerkezetváltásuk pusztuláshoz vezetett,
új munkahelyek helyett.
A feleségem már munkanélküli.
Mindenki fél.
Most rosszabb a helyzet, mint volt.
Boldogtalannak érzed magad,
mert nem tudod, meg tudod-e tartani a munkádat.
A helyzet úgy jellemezhető,
hogy a munkanélküliség nő…
A TREUHAND ELNÖKE
…és sok vállalkozás csődbe megy.
Igen, a munkanélküliség elkeserítő.
Bizonyos területeken egyenesen kétségbeejtő és ijesztő.
Természetes, hogy az emberek aggódnak,
mert minden szakember jól végzi a munkáját,
és ez megnehezíti az ilyen döntéseket. Mi…
alaposan átgondoljuk ezeket a döntéseket az ügynökségen.
Mindig átgondoljuk, mit jelent egy döntés az embereknek.
Tizennyolc évig dolgoztam itt.
Negyvenhárom évesen már sehol nem fogok munkát találni.
A munkaügyi központ egyik helyről a másikra küld.
A szociális iroda úgyszintén.
Nem is lakás az, inkább szemétdomb.
Hogy őszinte legyek, az idegösszeomlás szélén állok.
500 márka munkanélküli segéllyel ott tartok,
hogy akár most rögtön felakaszthatnám magam.
És a gyerekeimet is magammal vinném. De tényleg.
Nem hagyom itt őket, annyi szent.
Tényleg bekapcsolta tegnap a gázt?
Nem tudtam, mitévő legyek.
Ezt is túléljük.
Harcolni fogunk.
1989. OKTÓBER
18 HÓNAPPAL A GYILKOSSÁG ELŐTT
KELET-BERLIN
Senki nem éhezett az NDK-ban. Mindenkinek volt lakása.
Nem voltak hajléktalanok.
Az efféle dolgokat remekül megoldották az NDK-ban.
A cégek működtek, az emberek keményen dolgoztak.
De olyan volt, mint egy mókuskerék. Nem lett eredménye. Nem termelt javakat.
Ha a berlini fal nem dől le 1989-ben,
akkor két, három, négy év múlva minden tönkrement volna.
A rendszer és az egész belső struktúra
elemi szinten elhibázott volt.
Semmi erőszak!
Az emberek már nem akartak kiállni az addigi értékek mellett.
Szabadság!
Fiatalok ezrei követelték a szabadságot és a politikai reformokat számos városban.
Ez a november 9-e történelmi nap.
Az NDK bejelentette, hogy azonnal megnyitja határait.
A fal kapui nyitva állnak.
November 9-e egy olyan nap, amire mindenki, aki politikailag aktív,
egész életében emlékezni fog.
A keletberliniek önkívületben voltak, amint átlépték a határt,
ami 28 évig le volt zárva.
Ez határozottan az egyik legdrámaibb nap a város életében.
Ugyanakkor a nagy öröm közepette
rögtön felmerült a kérdés,
hogy hogyan tovább?
Mivel kell szembenéznie a pénzügyminiszternek?
A pénzügyminisztériumban már napokkal előtte
elkezdtünk azon gondolkodni,
mit kell tennünk ahhoz,
hogy az NDK-t felemeljük katasztrofális gazdasági helyzetéből.
A mai napig csodálattal tölt el,
hogy mennyire innovatívan állt hozzá a pénzügyminisztérium.
A berlini fal 1989-ben omlott le.
PÉNZÜGYMINISZTÉRIUM OSZTÁLYVEZETŐ
Novembertől kezdve
állandó készenlétben álltam a nap 24 órájában úgy,
ahogy azelőtt még sosem.
Volt egy két kötetes kézikönyv az NDK működéséről.
Megvettem, hogy megismerhessem az NDK intézményeit.
Valamint tanulmányok is voltak az NDK gazdaságáról.
Mindet megszereztem, majd azt mondtam magamnak
a mindössze 44 éves, fiatal arroganciámmal,
hogy: „Most már senki sem tud nálam többet az NDK-ról.”
És ezzel a mentalitással láttam neki a dolognak.
Ezek fontos pillanatok voltak.
Át kellett szervezni az NDK gazdasági és társadalmi rendjét.
Vagyis…
verseny, ingatlan és független monetáris politika kellett.
Ezeket mind végiggondoltuk az NDK lakosai érdekében.
November 14-én felhívott a Miniszterek Tanácsa.
„Szükségünk van magára.”
Fél órával később életem legmagasabb tisztségében voltam.
GAZDASÁGI MINISZTER NDK
Aznap volt a második fiam születésnapja.
Nagyszerű!
És akkor itt kezdődött minden, nem igaz?
Nem éreztem ellenszenvet a nemzeti vagy nemzetközi sajtótól.
Sokkal inkább azt mondták, „ez a nő bátor”,
vagy hogy „az ő szakmájában az emberek változást akarnak hozni”.
Ez volt az általános fogadtatás.
Christa Luft világosan kijelentette, hogy a kormány egy radikális,
de rendszerezett váltást tervez a piacgazdaság felé.
Egy olyan piacgazdaság a célunk,
amely gazdaságilag hatékony, és nemzetközileg versenyképes lesz.
A szabadkereskedelemmel akartuk
az embereket egyéni vállalkozások alapítására biztatni.
Megszavaztunk egy közös vállalkozási törvényt
a Népi Kamarában.
Mindez nem csupán tervezeti stádiumban volt.
Néhány dolgot már be is vezettek.
Pár hétig tényleg hittük,
hogy az ország nagy fejlődésen fog keresztülmenni,
és jobb lesz.
Hogy az NDK fejlődni fog a sok negatív dolog után.
A RAMMSTEIN BILLENTYŰSE
Beszélek itt a Stasiról, az elnyomásról
és a politikai részrehajlásról. Azt hittük, nyitottabb és szabadabb lesz.
Egy igazi paradicsom.
Sokan megpróbálták valóra váltani az álmukat.
Minden második ember nyitott egy kávézót vagy bárt.
Olyanok voltak, mint a gyerekek a cukorkaboltban.
Látszott, mennyire örültek, miközben azt mondták:
„Tessék, egy kis fehérbor…
Igen, csak esténként vagyunk nyitva.”
Sokszor hátsó épületekben lévő lakásokban gyűltek össze iszogatni az emberek.
Mindenki azt tette, amit jónek gondolt.
Valaki kolbászt hozott,
mások salátát olívabogyókkal, meg efféle egzotikus dolgokkal.
Mindenki hatalmas örömmel élte meg álmai megvalósulását.
Mindenkinek ki kell használnia ezt a lehetőséget.
Változtatni kell,
de anélkül, hogy olyanná válnánk, mint Nyugat-Németország.
Nemzetek, hallgassátok e jelet
Azt akarjuk, hogy ez a mi országunk maradjon,
és nem akarjuk, hogy mások döntsenek a sorsáról.
Volt, hogy furcsán éreztem magam,
és a férfiak úgyszintén.
A tisztségem elején,1990 januárjában
volt egy megbeszélésem 15 vezetővel a volt keletnémet államokból.
Én voltam az egyetlen nő,
és nekem kellett mondanom a bevezető beszédet.
Azt mondják önre, hogy csak kerülgeti a forró kását,
és hogy még nem mondta ki a „szociális piacgazdaság” kifejezést.
Hogy néz ki a keretszabályzata?
Ezt kikérem magamnak.
Csak három percem volt beszélni.
Világosan elmondtam,
hogy a célunk egy működőképes, hazai piac kiépítése,
ami a piacgazdaság elvein alapul…
Akkor láttam életemben először Rohweddert.
Nagyon magas…
termetes és feltűnő volt.
Jól játszotta a szerkezetátalakítási szakértő szerepét,
amit a Hoeschnél tanult meg. Vitathatatlan volt a tudása.
Rohwedder megmondta, mit kell tenni.
Létfontosságú volt,
hogy az NDK-s vállalkozások bizonyítani tudjanak a nemzetközi piacon.
Nem kellett minden vállalkozást rögtön privatizálni.
Ha az NDK tartja ezt az iramot,
akkor szerintem hamarosan lesz egy olyan rendszerünk,
ahol az emberek szívesen élnek és dolgoznak majd.
Fontos az optimista hozzáállás,
és szerintem ezt a legjobban
mindkét fél együttműködésével tudnánk elérni.
Az is látszott rajta,
hogy nem az a típus, aki beront, és mindent fölforgat.
Elővigyázatos és átgondolt volt. Nem voltak hiú reményei,
és nem csak a saját érdekeit nézte.
Változtatni akart.
Köszönöm, hogy eljöttek.
Most pedig visszaadom a szót a stúdiónak.
A politikai tapasztalataim során megtanultam,
hogy hagyni kell, hogy a dolgok maguktól beérjenek,
akár egy érett sajt.
De akkor viszont meg kell enni,
különben megromlik, és akkor már nem jó.
Más szóval, ez egy folyamat.
Aminek végén persze azt szerettem volna, hogy Németország egységes legyen.
Meg voltam róla győződve, hogy az NDK hasznavehetetlen.
Persze az NDK ezt máshogy látta,
de nem számított, hogy mennyit ért az NDK vagyona.
Az igazságra így is, úgy is fény derült.
Január végén rájöttem,
hogy van egy kivitelezhető és jól kigondolt ötletem
egy monetáris unióhoz.
A dokumentum 15 oldalas volt,
de titokban kellett tartanom még 14 napig,
ameddig minden előkészület meglett hozzá.
Majd februárban végre elérkezett az idő.
1990. FEBRUÁR 13.
14 HÓNAPPAL A GYILKOSSÁG ELŐTT
PÉNZÜGYMINISZTER
Akkoriban Luft pénzügyminiszter eljött hozzánk,
és egy 15 milliárd márkás kártérítést kért.
Néhány nyugatnémet politikus,
akik között kabinettagok is voltak, azt mondták:
„15 milliárdra talán nem lesz szükség,
de azért adnia kell nekik tíz, nyolc vagy legalább hét milliárdot.”
Én akkor nemet mondtam.
Berlin-Schönefeldből Bonnba repültünk az Interflunggal.
Leszálltunk a repülőről, majd be egy helikopterbe,
és a szövetségi kancellária kertjében landoltunk.
Helmut Kohl kint állt, az egész csapatával felsorakozva.
Olyan érzés volt, mintha egy temetésre mentünk volna.
Mindegyikünk arca érzelemmentes volt.
Végül behívtak,
és a kormány fele ott ült a NATO termében.
Kohl mellett ott ült Waigel, és még sokan mások is.
Kohl…
elöl ült, mintha ő lenne Buddha.
És…
mondott valamit arról, hogy milyen csodás minden,
és hogy pár héten belül el is lesz rendezve.
Ezután mi, többiek is beszélhettünk.
„Kancellár úr,
az NDK gazdasága rosszul néz ki.
De olyan injekcióra van szükségünk, amitől felgyógyulunk,
nem olyanra, amibe belehalunk.
Adjon nekünk időt!
Úgy két-három, esetleg négy év felkészülésre van szükség
egy ilyen lépés előtt. Különben nem mindenki fogja túlélni.”
Esélytelen!
Én akkor nemet mondtam.
Ez a gazdasági rendszer
nem fog egy márka támogatást sem kapni. Fel tudunk ajánlani ennél többet,
de csak akkor, ha már lesz egy olyan struktúra,
ami alapjában véve változtatja meg a gazdasági és szociális rendszert.
Ezért is gondoltuk,
hogy felajánlunk az NDK-nak egy monetáris uniót,
de csak bizonyos feltételekhez kötötten.
Hallani sem akartak róla.
A kormány egy fillért sem akart nekünk adni.
„Mi majd…” Waigel közbevágott, hogy „nem”.
„Ki van zárva. Fel kell gyorsítanunk a folyamatot.”
Fokozatosan akarjuk csinálni.
Ez volt az egyik legizgalmasabb,
és egyben leginkább embert próbáló időszaka
az egész politikai karrieremnek,
és pénzügyminiszteri pályafutásomnak.
Ezelőtt sosem volt rá példa,
hogy az egész nemzeti gazdaságot így át kellett volna alakítani.
Rohwedder óva intett a monetáris unió létrehozásától
Kelet- és Nyugat-Németország között.
Ez egy nagyon kockázatos terv, és sok NDK-s vállalkozás csődbe mehet,
ha hirtelen szembetalálják magukat a nemzetközi versennyel.
Ez a munkanélküliség megugrásához vezethet.
Valaki igazán különlegesre volt szükségünk a Treuhand vezetéséhez.
Olyan emberre, aki meg tud birkózni ezzel a hatalmas és szokatlan feladattal.
Rohweddernek megvoltak a megfelelő tapasztalatai hozzá.
Helmut Kohllal mindketten egyetértettünk,
hogy őt kell felkérni a feladatra.
A dortmundi Hoesch cég feje, Rohwedder,
privatizálni szándékozza az NDK korábban állami tulajdonú cégeit.
Valószínűsíthető, hogy az elején
Rohwedder nem volt tisztában a dolog nagyságával.
Kétségei voltak
a bizottság elnöki pozíciójának elfogadásáról. Emlékszem rá.
Voltak kétségei, de elkerülhetetlen volt.
Beletörődött, hogy ez a feladata.
Így szolgálta…
Mondjuk ki: így szolgálta a hazáját.
9 HÓNAPPAL
A GYILKOSSÁG ELŐTT
MEGSZORÍTÁSOK + CÉGEK TÖNKRETÉTELE = TREUHAND
Az elbocsátások első hulláma viszonylag gyorsan bekövetkezett.
Az embereknek már nem állt jogában dolgozni,
és munkaügyi központba kellett menniük.
Kérem a következőt!
A keletnémeteket megviselte ez a mérhetetlen frusztráció,
és egyre dühösebbek lettek a Treuhandra.
MUNKÁT MINDENKINEK!
Ön az egyik legutáltabb nyugatnémet egész Kelet-Németországban.
Egyetlen tollvonással állások ezreit szünteti meg.
760 000 ember már elvesztette az állását az új német államokban.
Hogy kezeli a helyzetet emberileg?
Gazdasági okokból kénytelen meghozni ezeket a döntéseket,
de rengetegen váltak munkanélkülivé.
Akkoriban Rohwedder volt a legveszélyeztetettebb személy
Németországban.
Elvégeztünk egy elemzést, amit személyesen én írtam alá,
és megosztottuk a Bűnügyi Osztállyal, az Alkotmányügyi Bizottsággal,
a szövetségi főügyésszel és a Belügyminisztériummal.
Arra a következtetésre jutottunk,
hogy Rohwedder egy K-106-os személy.
Ez azt jelentette, hogy Rohwedder a legveszélyeztetettebb kategóriában volt,
és kijelentettük, hogy rendkívüli veszélyben van.
Ez a 106-os, úgynevezett anti-terrorista program,
amiben a következő áll:
a veszélyeztetett személyt meg kell figyelni titkos műveletek által.
Ezek az intézkedések gyorsan felfedik,
hogy figyelik-e terroristák a fontos személyt.
A K-106-os besorolás miatt
a helyi hatóságoknak ellenőrizniük kellett Rohwedder környezetét
annak tudatában, hogy kémek figyelhetik őt.
El kellett indítani egy titkos műveletet, és várni,
hogy Rohweddert megtámadják.
Ez a K-106 lényege.
Ebben az utcában lakott a Rohwedder család.
A Maximilian Villában.
A ház egy olyan környéken volt, ahol tehetős emberek laktak.
A környék tele van hatalmas villákkal.
Az ilyen környéken feltűnnek az idegenek.
Minden, ami nem odavaló volt, az kirítt.
Még én is kitűntem volna.
Amikor Rohweddert meggyilkolták 1991-ben,
akkoriban a Düsseldorfer Expressnek dolgoztam
mint bűnügyi tudósító.
A mai napig ott dolgozom.
MEGGYILKOLTÁK A TREUHAND VEZETŐJÉT!
A támadást már jóval előtte eltervezhették.
Az, ahogy kivitelezték…
fel kellett volna, hogy tűnjön.
De sajnos a rendőröknek nem tűnt fel,
sem a biztonsági őröknek, mivel nem is voltak.
Egyedül lakott abban a házban,
és csak akkor látott rendőrt,
amikor egy járőrkocsi négy óránként elhaladt.
12 NAPPAL
A GYILKOSSÁG ELŐTT
Nemzeti Nyomozó Iroda,
Treuhand-alakulat.
Biztonsági intézkedéseket vezettünk be dr. Rohwedder házában.
Megállapítottuk, hogy a térfigyelő kamerákat kikapcsolták
a támadás napján.
Az utolsó felvételek 1991. március 21-éről származnak.
Azóta is a Rohwedder-ügyön jár az eszem.
Mindig is szerettem volna
beszélni róla Frau Rohwedderrel.
Két telefonos interjú készült vele.
Frau Rohwedder azt sérelmezte…
Szinte sírt a telefonba.
…hogy a férje még ma is élne,
ha a rendőrség többet elkövetett volna a biztonságuk érdekében.
Amikor hazahozta nagycsütörtökön a két testőre,
én mondtam is nekik.
Hűvösen csak annyit mondtak, hogy:
„Mit vár?
Evezzünk át a folyón csónakban?
Folyamatban van a titkos művelet.”
Javasoltam, hogy állítsanak biztonsági őrt a házunk elé,
de semmit nem csináltak.
A GYILKOSSÁG ÉJSZAKÁJA
Elérkezett a gyilkosság napja.
A tulajdonvédelmi járőr ellenőrizte a Rohwedder-házat
1991. április 1-jén a késői műszak alatt
15.05-kor, 17.55-kor majd 20.10-kor.
Éjszaka nem történt ellenőrzés.
Egyértelmű volt, hogy valami készülődik.
Éjszaka csörgött a telefon,
de amikor felvettük, nem szóltak bele.
Később megint csörgött a telefon.
Lenéztem, de semmi. Nem volt ott senki.
Frau Rohwedder tele volt keserűséggel, amiért a rendőrök nem tettek semmit.
Három és fél órával később a férje halott volt.
Detlev Karsten Rohwedder előzetes boncolási jelentésében ez állt.
Golyó a mellkasban, ami a háton keresztül hatolt be,
közvetlenül a test balközép szakaszán.
A golyó a bal alsó résztől egészen a jobb felsőig haladt.
A gerinc háti szakaszát szilánkosra törte a golyó az ötödik csigolyánál.
A gerincvelő teljesen átszakadt.
A légcsőt is átlőtte a golyó.
A halált belső vérzés okozta.
Nehéz ezt látni.
Hogy egy karrier így érjen véget…
Ha fogalmazhatok így.
Ez a jelenet bizonyítja az országunk tehetetlenségét.
Hogy képtelen volt megakadályozni,
hogy egy ilyen fontosságú embert meggyilkoljanak.
RENDŐRSÉG
Este hat óra van.
Virággal borították a járdát
az oberkasseli Rohwedder-ház előtt.
A Treuhand vezetője, Detlev Karsten Rohwedder
nem kapta meg a legmagasabb fokú rendőri védelmet.
A düsseldorfi rendőrfőnök nem védte meg Rohweddert,
ahogy azt kellett volna.
Ez egy döntés volt, amit meghoztak.
Tudatosan döntöttek így.
Nem volt együttműködés.
A bűnügyi osztály Düsseldorfban
elképesztően gyenge volt a terrorelhárítást illetően.
Ők voltak a leggyengébbek az egész országban.
Mindenki másra hárította a felelősséget.
A teljes káosz képzetét keltették.
Ebbe beletartozik, hogy nem cserélték le az ablaküveget.
A földszintre beszereltek golyóálló üveget,
de az emeletre nem.
A Hoesch cég biztonságért felelős dolgozói
elmagyarázták telefonon,
hogy a Rohwedder család kifejezetten azt kérte,
hogy a golyóálló üveget csak a földszinten szereljék be.
Frau Rohwedder azt mondta,
hogy az emeletet is biztosítani akarták.
„Ott van a férjem irodája,
ezért oda is szeretnénk golyóálló üveget.”
A szövetségi legfőbb ügyész és a Nemzeti Nyomozó Iroda,
akiket többször is meginterjúvoltam,
megtagadták az információszolgáltatást,
mondván, hogy kihatással lenne a nemzetbiztonsági érdekekre.
A Nemzeti Nyomozó Iroda vezetésével
létrehoztak egy Treuhand-alakulatot a düsseldorfi rendőr-főkapitányságon.
Elmondásuk szerint nem igazán haladtak az üggyel.
Több mint 100 füles érkezett a lakosoktól, de ebből kevés bizonyult használhatónak.
Nem volt semmink.
Nem tudtuk meg az elkövetők nemét, sem azt, hogy hányan voltak,
sem azt, hogy vonattal, autóval, vagy kerékpárral jöttek-e,
vagy esetleg csónakkal a Rajnán.
Béreltem egy helikoptert április 3-án,
mert fentről akartam dokumentálni a történteket.
Ezer márkába került, de érdekes volt.
Elrepültem a gyilkosság helyszíne fölött,
mert ki akartam deríteni, hogy jutottak el oda az elkövetők.
Láttam a levegőből a Rohwedder-házat.
Még láttam a rendőrségi kordonszalagot,
és sok járőrautó is volt.
Még mindig ott volt a szék,
amit egyértelműen az orvlövész használt.
Az orvlövész a közösségi kertben rejtőzött el.
Addig ült azon a kerti széken felfegyverezve,
amíg áldozata be nem ment az irodájába.
A tetthelyen találtak még távcsövet,
egy törülközőt és egy beismerő levelet.
A tetthelyen talált vallomást
még mindig elemezzük.
Megállapítottuk, hogy a levél hiteles,
és egyezett a feltevéseinkkel.
Mindig is úgy tartottuk, hogy ha valaha támadás érné Rohweddert,
akkor várható lenne, hogy kapjunk rá magyarázatot.
A RAF leírta
a Rohwedder elleni támadást beismerő levélben, hogy…
a gyárakat ledózerolták,
és rájuk kényszerítették a nyugati rendszert,
az emberek sorsával mit sem törődve.
Szóról szóra ez állt a RAF levelében.
Akár fel is olvashatom. Itt van nálam.
A feliratot fordította: Julianna Somogyi