Satans! Første skoledag.
- Hvad har du lavet? - Undskyld?
Hvorfor skal du ind til rektor? Har du lavet hærværk eller røget pot?
- Har du haft våben med i skole? - Nej, det er noget personligt.
Personligt. Vent et øjeblik.
- Du er ham den nye, ikke? - Taget på fersk gerning.
Tonya Michaels. Jeg er velkomstkommiteen.
Følg med.
Hvorfor kommer du til Willow Falls midt i skoleåret?
Mine forældre blev skilt, min mor er sygeplejerske og hun fik arbejde her.
Hvad mener du?
Synes du, at det her er jordens røvhul?
- Nej... - Ikke fint nok?
- Det mener jeg ikke. - Slap af.
Jeg tager bare pis på dig.
Velkommen.
Det kræver sin mand at flytte hertil.
- Vi andre vil bare væk herfra. - Hvorfor dog det?
REKTOR
Det er en fornøjelse at være din guide.
Inden jeg glemmer det.
Mr. Mitchell.
Her kommer vi altid til tiden.
Ikke sandt, miss. Michaels?
Jeg viste ham bare vej.
Det var sødt af dig.
Du skal til timen. Nu.
Jeg ved godt, hvorfor du ville tale med mig.
- Lad os tale om det derinde. - Der er ikke så meget at tale om.
Jeg har talt med din rektor på din gamle skole -
- om det der skete. - Det er fortid.
Lad det være sådan.
Jeg forstår. Lad os tale om det alligevel.
Kom ind.
Pænt kontor.
Fandens!
Jeg vidste ikke, du var hjemme.
Jeg har fri klokken 22.
Selvfølgelig.
- Hvordan gik den første dag? - Helt okay.
Jeg trænger til at sove.
- Kan du og Patrick... - TJ! Han arbejder i banken.
Vi tog hen til Dairy Queen. Han er en rigtig sød fyr.
Du vil synes om ham. Kan du gøre mig en tjeneste?
Kan du kalde ham far, når du møder ham?
Okay. Godnat.
RING TIL MIG PÅ 546-622 TANYA
Sving hammeren!
Udfordr den stærke mand. Sving hammeren!
Tøsedrenge. Udfordr den stærke mand.
Sving hammeren!
Man vinder, hvis man har tre på stribe.
Det er nok, Bon Jovi. Kom herover.
Er du en vinder? Du er en taber. Smut med dig.
- Arbejder dine venner i tivoli? - Sjovt.
Du og dine gamle venner drak jer fulde på McDonalds parkeringsplads -
- og kørte på ethjulet cykel.
Slå den.
Hvad så, skat? Jeg har ventet på dig.
Skrid.
Jeg tog den nye med, så vi kunne have det sjovt sammen.
- Det her er Chris Mitchell. - Tonya elsker herreløse dyr.
Det her er Zack.
Han virker som en idiot, og det er han også.
- Du plejede at kunne lide den her. - Og nu klarer du det selv.
Hold kæft. Du ligner en idiot i det tøj.
10 kroner pr. Kast?
Ja, 10 kroner pr. Kast. Tre på stribe og du vinder.
Kom nu.
Det klarer du.
Hvad med dig, hårde negl? Vil du kaste den sidste?
- Pis! - Grinebideren her er Brett.
- Godt at møde dig. - I lige måde.
- Candyfloss? - Nej tak.
- Kom. - Candyfloss?
Vi ses senere.
Kom. Kom her.
Kom indenfor.
- Kom indenfor. - Hvad er du ude på?
Jeg vil spå din fremtid. Sæt dig ned.
- Jeg betaler dig ikke. - Det er gratis.
Sådan. Kom med din hånd.
Der er en mand fra din fortid.
- Du skal skabe forbindelse til ham igen. - Hvad taler du om?
Du vil få et lang og velstående liv.
- Lad mig være. - Hvad venter vi på?
Vil du have noget?
Det tænkte jeg nok.
Siden du drikker øllen som en tøs.
Stik mig den.
Lad os skåle for Laura.
- Er du dum? - Hvad?
- Hvem er Laura? - Tonyas lillesøster.
- Du har aldrig nævnt, du har en søster. - Havde en søster.
Hvad skete der?
Hun forsvandt.
Forsvandt? Vi ved alle hvad der skete.
- Edith Cranston tog hende. - Hvad?
Hun var leder for en dagpleje.
Laura var der en dag, og pludselig forsvandt hun.
- Jeg vil ikke tale om det. - Det er okay.
Det er ikke okay. Det bliver aldrig okay.
Vi kan ikke få kællingen til at tilstå -
- men vi kan få hende til at lide.
Jeg kan fornemme det.
Det er vist tid til at aflægge hende et visit igen.
Hvor tager vi hen?
Det er en gammel tradition.
Du vil se.
Så fortæl mig lidt jeres lille tradition.
- Du vil se. - Vi tager til Cranstons.
Cranstons? Hvorfor?
Vi vil gerne minde hende om, hvilket monster hun er.
Vi har oversvømmet hendes kælder og skåret hendes dæk op.
Vi efterlod engang en lort med ild i foran hendes hoveddør.
Bare så du ved det, hun er et monster.
Hun er en heks.
Det er hun. Alle ved det.
Din søster, hvad skete der?
Det ved vi ikke med sikkerhed. Det er den svære del.
Hun var på Cranstons dagpleje på hendes fødselsdag -
- og hun kom bare aldrig hjem.
Politiet forhørte Cranston.
De lukkede hendes dagpleje ned -
- men de fandt aldrig Lauras lig.
Den rige so hyrede en dyr advokat -
- og slap afsted med det.
Det er jeg ked af at høre.
Det er jeg også.
Politiet glemte Laura.
Men det har vi ikke og kommer aldrig til det.
CRANSTONS DAGPLEJE
- For Laura. - For Laura.
For Laura.
- Undskyld. - Tøsedreng.
Lad os komme væk.
Pis.
Er I på vej væk?
Ja, så skrid med dig.
Dette er min ejendom, og det er ulovlig indtrængen.
I er heldige min mand ikke er her. For han ville skyde jer.
Så får du mere blod på dine hænder.
Jeg skal ikke tvinges ud af mit eget hjem.
I kan smadre mine vinduer, og jeg vil udskifte dem.
I kan kaste et dødt dyr, og jeg vil begrave det.
I kan skære i mine dæk op, og jeg vil udskifte dem.
Men jeg går ingen steder.
Vil I vide hvorfor?
Fordi jeg hader jer mere, end I hader mig.
Jeg hader jer mere!
Så skrid, fordi vi vil aldrig stoppe.
Ikke før du skrider eller dør.
Jeg er ikke bange for dig.
Men du -
- bør være meget bange for mig.
Hvor har du fået den halskæde fra, Tonya?
- Vi ses i helvede. - Ja, det gør vi.
Jeg reserverer en plads til dig.
Forsvind så!
Du godeste.
En skilling for dine tanker.
En skilling? Er det alt?
Du får et kys så.
Jeg prøver på at huske -
- de oplevelser, vi havde sammen.
Håbene, drømmene.
Børnene.
Men det hele er væk.
Edith, hvad er det du...
Der er kun mørke.
Se på mig.
Min drøm var at være sammen med dig for evigt.
Det lykkedes. Så jeg er glad.
Godt.
- Er du okay, Chris? - Jeg har det fint, mor.
Du ligner ikke dig selv. Er du sikker på, at alt er okay?
Jeg er her, hvis du brug for at tale med nogen.
EDITH CRANSTON 2. MARTS 1926 - 11. OKTOBER 1987
Hej.
Jeg fik dit opkald.
Har ikke set dig i skolen de sidste par dage. Jeg blev bekymret.
- Blev du bekymret? - Jeg var faktisk lidt bekymret.
- Er du okay? - Ikke rigtigt.
Du føles lidt varm.
Handler det om Cranston?
Vi var der, den nat hun...
- Hvad, hvis... - Hvad?
Aner det ikke. Hvad hvis hun havde et hjerteanfald?
- Hvad nu hvis vi var årsagen? - Vi gjorde ikke noget.
Og hvis nogen spørger, tier du stille.
Ellers hvad? Kaster du en sten efter mig?
Tror du, du er sej?
Jeg er ikke en lille gammel dame, du kan skubbe rundt.
Jeg er ikke bange.
- Det burde du være. - Måske skulle du finde en bedre linje.
Slap af. I er begge smukke.
Du er en god fyr. Det kan jeg godt lide ved dig.
Du er sød.
Hun er væk.
Og verden er et bedre sted nu.
Ja, hun havde nogle mørke sider.
Hun var en heks.
Hvad?
Du så, hvordan hun var den aften.
Opførte sig helt vanvittigt.
Skide heks.
Det betyder ikke noget.
Hun er død og det kan vi ikke lave om på.
Og vi er i live.
Vi har hele vores liv foran os.
Så vi skal bare begrave fortiden og nyde det.
Er vi enige?
- Det tror jeg. - Så sig det.
Fortæl mig, at vi er enige.
Ja, vi er enige.
Vi er enige.
Vil du spille Pac-Man?
Jeg vil spille Pac-Man.
- Hallo. - Hej, Christopher.
Kom med mig.
Øjeblik.
Vi går ingen steder med dig, før du fortæller os, hvorfor vi er her.
Tålmodighed er en dyd.
Vi er ikke ligefrem den dydige type, gamle mand.
Sæt jer ned.
Tonya.
Zack.
Brett.
Og Chris.
Du må være ny.
Det betyder ikke noget.
Jeg er ked af at høre om din kone.
Jeg er sikker på, at du er knust.
Jeg ved, I alle er knuste, for hvis hus skal I terrorisere nu?
- Vi vil ikke have nogen problemer. - Ingen ønsker sig problemer.
- Nogle gange finder man dem bare. - Stop småsnakken.
Hvad ønsker du?
Tonya, Tonya.
Fik jeg det, jeg ønskede, Tonya -
- ville dette møde være knap så høfligt.
Edith var anderledes.
Hun var mere tilgivende.
Det lader til, at hun overraskede alle -
- da hun tilføjede jer i sit testamente.
Sludder. Hun hadede os.
Det var også det, jeg tænkte.
Alligevel er vi her.
- For hvad? - Læs.
Du kan vel godt læse, ikke?
Eller var din skole for langt væk fra din trailerpark?
- Vi behøver ikke finde os i det her. - Sæt dig.
Jeg vil ikke have noget fra hende.
Er du sikker?
Ikke engang $100.000?
Sagde du lige $100.000?
- Hvad er bagtanken ved det? - Undskyld mig?
- Mennesker som dig har altid en bagtanke. - Folk som mig.
Du ved ikke noget om mig.
Du ved ikke noget om mig eller min kone.
Vi ved alt, hvad vi behøver at vide.
Det er, hvad I tror.
Hvis du vidste noget om Edith -
- ville du vide, at der var en ting, hun kunne lide.
Og det var at spille spil.
- Jeg kan godt lide spil. - Hvilken slags spil?
Faktisk simple spil.
Er nogen af jer overtroiske?
Ikke bange for spøgelser eller ting man render ind i om natten?
Jeg tror ikke på noget af det lort. Så svaret er et nej.
- Det er også et nej for mig. - Og hvad med jer drenge?
Godt. Spillet er faktisk simpelt.
Der er en telefon ovenpå i arbejdsværelset for enden af hallen.
I skal alle fire gå derop, en af gangen.
Der er et nummer ved siden af telefonen. I ringer til det.
I får $100.000, hvis I bliver ved telefonen i et minut.
- Er det alt? - Det er det.
- Pærenemt. - Hvem ringer vi til?
I ringer til Edith.
- Jeg begravede en telefon med hende. - Det her er vanvittigt.
Edith har altid været lidt excentrisk.
Så alt hvad vi skal gøre, er at blive i telefonen i et minut?
Et minut. Det er alt.
Derefter går I ud af bagdøren og I får pengene i morgen tidlig.
Og hvad hvis vi lægger på for tidligt?
Så deles dine penge mellem dem, der tager hele opkaldet.
Jeg kalder det stadig lort. Jeg ved ikke, hvad du har gang i.
Læs kontrakten. Det hele er lovligt.
- Lovligt eller ej, ingen penge til mig. - Tal for dig selv.
Vi kan leve livet sammen, hvis jeg klarer det.
Zack, der er ingen os. Det skal du få det ind dit hoved.
Og jeg er væk herfra.
Op i røven med dit spil.
Tonya, inden du tager afsted -
- er der en ting mere, jeg må fortælle dig.
Hvad?
Ediths død var ikke en ulykke.
Papiret var venlig nok til at udelade detaljerne -
- men Edith begik selvmord.
Det stinker. Hvad har det med os at gøre?
Alt.
Hun efterlod et selvmordsbrev.
Og i det brev gjorde hun det meget klart -
- at jeres konstante trusler mod hende -
- som dig og dine venner har lavet gennem årene -
- var mere end hun kunne bære.
Hun var en stærk kvinde, men hun var deprimeret.
- Og i alle de år med tortur... - De var bare en spøg.
For dig måske.
Det knækkede hende.
Katastrofalt.
Så din lille konfrontation med hende den anden aften.
Det var det sidste strå.
Jeg var ikke hjemme.
Jeg ønsker ved Gud, at jeg var her, men det var jeg ikke.
Hun var helt alene. Hun frygtede for sit liv.
Og hun vidste, at ikke en person i denne by -
- ville beskytte hende mod dig, dig eller dig.
- Jeg kendte hende ikke engang. - Men du var her.
Du så det.
Hvad siger du?
Tillad mig at ære min kones sidste ønske, ved at foretage opkaldet.
Ellers går jeg til politiet med brevet.
Jeg sørger for, alle stilles til ansvar for det, I gjorde.
Jeg elskede Edith mere end livet.
Endnu mere end hævn.
Derfor giver jeg jer et valg.
Nu skænker jeg mig en drink.
Når jeg kommer tilbage, forventer jeg et svar.
I overvejer vel ikke det her seriøst, vel?
Jo, da. Jeg vil ikke være her resten af mit liv.
Jeg brug for penge for at komme væk herfra.
Selvom du siger, hun er skør, og jeg har set mærkelige ting.
- Jeg vil ikke være eftersøgt af politiet. - Hvorfor?
- Har du en plet på straffeattesten? - Jeg vil bare ikke.
Et opkald på et minut. Vi er fire.
Vi kan være væk om fem minutter, hvis vi ringer.
Så hvad bliver det til?
Tager I en beslutning, eller skal jeg tage den?
Vi gør det, men hvis du prøver noget...
I behøver ikke bekymre jer om mig.
Jeg vil være ved bagindgangen, når I er færdige.
Kun en af jer kan gå ovenpå ad gangen.
Resten af jer bliver nødt til at vente hernede.
Ikke noget med at snuse rundt.
Når en af jer har gennemført opkaldet -
- vil Lira-uret ringe ovenpå.
Så kan den næste tage turen.
Zack.
Du er en hård fyr. Du går først.
Brett, du kan lide at følge din brors fodspor.
Du bliver den anden.
Chris, du følger efter Brett.
- Tonya, du foretager det sidste opkald. - Heldige mig.
Godt. Jeg ved, at Edith ser ned på os.
Smilende, vel vidende om, at hendes sidste ønske er blevet opfyldt.
Vi lægge grimheden bag os, når dette er overstået -
- og vi kan læge alle sår.
Det var da ikke så uhyggeligt.
Det er bare et telefonopkald.
Det ved jeg godt.
Zack.
Du behøver ikke gøre dette, hvis du ikke vil.
Jeg er okay. Vi er ikke alle en tøs som dig.
Lad os gøre det.
Dette hus er skørt.
WILLOW FALLS KIRKEGÅRD
EDITH CRANSTON 2. MARTS 1926 - 11. OKTOBER 1987
ELSKEDE HUSTRU OG VEN
Hvad pokker? Hej.
- Hvem er det? - Jeg er så glad for, at du ringede.
Fint. Jeg spiller med.
- Hvordan gør du det? - Lad os ikke spilde tiden med spørgsmål.
- Kan du gøre mig en tjeneste? - Ja.
Og hvad kan jeg gøre for dig?
Vær rar og kig i spejlet.
Hvad fanden er det?
Nu er du i min verden.
Du ved hvad? Til helvede med dette.
- Drenge. - Brett, ind under sengen.
Nej, Zack. Jeg kan ikke.
- Der er monstre under sengen. - Bare gør det.
Kom nu.
Lås den forbandede dør op.
Hvad har jeg sagt om at låse dørene i mit hus?
Nægter du at adlyde nu?
Lad os så se på det. Kom her.
- Jeg er ikke bange for dig. - Er du en stor mand nu?
Ja? Hvorfor viser du mig det så ikke?
Slå mig.
Du er ynkelig. Det er I begge to.
Kom nu. Du ved, hvad klokken er slået.
Jeg ved ikke, hvorfor du får mig til at gøre det mod dig.
Zack.
Zack, Zack, Zack.
Du ved, du ikke kan flygte fra mig.
Jeg vil altid finde dig.
Far.
Dig.
Præcis som jeg troede.
Du kan stadig ikke sige fra.
Far...
Du gør mig flov, Zack.
Flov over at være din far.
Jeg giver dig en sidste chance -
- til at slå mig, dit udueligt fjols.
Jeg kan ikke. Undskyld, jeg kan ikke.
Kan du ikke?
- Jeg kan ikke. - Det er okay.
God dreng.
- Jeg vil bare hjem. - Det er i orden.
God dreng.
Du skal nok komme hjem.
Tøsedreng.
- Hvilken dør har ikke et håndtag? - Han er for langsom. Jeg vil have pengene.
Slap af. Der er kun gået et par minutter.
Min tur.
- Vent. - Jeg er ikke en kujon.
Hvis Zack kan, så kan jeg også.
Vi ses, når jeg er rig.
- Gider du holde det her? - Selvfølgelig.
Du må få det.
Mærkelig dag.
Du er okay. Du er ikke svag og du er ikke en kujon.
Det er bare et opkald.
Hallo.
Jeg ringer angående mine penge.
Du har ringet til det rette sted, Brett.
- Mrs. Cranston? - Ja.
Du er i live. Så det hele er en spøg?
Så du iscenesatte din død og nu tager du røven på os?
Det er det sidste, jeg ville gøre.
Nu når vi taler om det, Brett, hvordan har din far det?
Hvad sagde du?
Hvordan har Harliss det?
- Hvor er du? - Jeg er overalt.
Det er det gode ved at være død.
Alt det man lærer. Alt det man ser.
- Jeg ved ikke, hvad du taler om. - Virkelig?
Jeg ved, din far var en frygtelig mand.
Sådan som han tæskede din bror. Jeg kan ikke forestille mig at behandle mit barn...
Hold mund. Hold mund.
Men dig. Efter hans kones død -
- begyndte han at gøre dig ondt på ubegribelige måder.
Jeg sagde, hold mund!
Kan du huske dit yndlings børnerim, Brett.
Der er noget farligt under min seng.
Kan det være et monster under min seng?
- Du skal bare holde opkaldet i gang. - Og?
Se efter om monsteret er under sengen.
- Hvilken seng? - Nej, Zack.
- Der er et monster under sengen. - Du kan løbe, men du kan ikke gemme dig.
Hvad har jeg sagt om at låse dørene i mit hus?
Vil du trodse mig nu? Vis mig det.
Kom bare. Vis mig, hvad du kan.
Du er ynkelig. Det er I begge to.
Zack.
Søn.
Hun vil have dig. Se nærmere.
SE BAG DIG
Jeg er ikke bange.
Er du bange for, at dine venner skal høre dig?
Ved du hvorfor det her sker?
Fordi du er for svag til at gøre noget ved det.
Har du set det her?
Sig ikke han rent faktisk klarede det.
- Jeg hørte ikke bagdøren åbne. - Heller ikke jeg.
Men...
Det er din tur.
Det er underligt, men vi gør det.
Vi ses på den anden side.
Held og lykke.
Hej, Chris.
Så mange hemmeligheder. Så megen smerte.
- Hvordan klarer du det? - Klarer hvad?
- Jeg elsker dig. - Jeg elsker også dig.
Hvad er der galt?
Jeg vil fortælle det til mor og far.
- Du er ikke i tvivl, vel? - Nej.
Nej, det er bare... Kan vi ikke vente lidt?
- Hvad? - Indtil semesteret er overstået.
Der er eksamen og rejsen med min mor.
- Hun flipper ud, når hun finder ud af det. - Vil hun det?
Jeg får stuearrest resten af livet.
- Far vil tvinge os til at blive gift. - Det vil du også.
Efter vi har bestået eksamen.
Det er ikke kun dig. Det her var ikke planlagt.
Sket er sket og det må vi bare acceptere.
Kan vi ikke vente, til tiden er inde?
Det er den nu! Man kan se at maven er vokset.
Hvad skal jeg gøre?
Skal jeg gå med løst tøj og sige at jeg har taget på, indtil du fortæller det?
Nej da. Kan vi ikke bare tale om det?
Der er ikke noget at tale om.
Jeg er nødt til at sige det, hvis du ikke kan støtte mig, så...
Sarah. Sarah, det gør jeg...
Hvad har jeg gang i?
Christopher.
Christopher Michael.
Kom, tag min hånd.
Vi har ikke meget tid. Vi har travlt.
Det er ikke overstået endnu.
- Jeg har savnet dig. - Jeg har også savnet dig.
Du kommer ud på samme måde, som du kom ind.
- Hvad mener du? - Find telefonen.
Jeg elsker dig. For evigt.
Kom så. Afsted.
Find telefonen.
Brett. Du er i live.
- Hvad sker der? - Telefonen.
- Det er den eneste vej ud. - Jeg så noget herovre.
Hvad mener du? Telefonen står lige der.
Brett? Brett?
Tonya.
Tonya!
- Er alt klar? - Ja, de købte historien.
- Kontrakten, din død, det hele. - Godt.
To nede, en tilbage.
Og når du har klaret den lille luder -
- er pengene dine, som jeg lovede.
God dreng.
Tonya.
Jeg er lige her.
- Hvor er den? - Fald ned.
- Hvor er geværet? - Jeg ser kun det, du har i hænderne.
- Sikkert. - Jeg kom efter dig.
- Jeg ved ikke, hvad du taler om. - Stå stille.
Jeg så dig og Edith på skærmen.
- Så du hende? - Ja.
- På skærmen? - Og jeg ved, hvad I planlægger.
Jeg sværger, jeg ved ikke...
Læg geværet. Du har ret.
Du så Edith, men hun er ikke i live.
Hun er noget andet.
- Hvad? - Jeg ved, det lyder skørt.
Alt lyder skørt. Der er ikke noget spil.
Der er ingen penge. Opkaldet er en fælde.
- Det er bare en fælde. - Hun snød mig.
Hun snød os alle.
Hvor er Brett og Zack?
De er døde.
Vi skal ud herfra.
De gjorde nogle mærkelige ting.
Det var som om, jeg kom et andet sted hen, da jeg foretog opkaldet.
Det forstår jeg ikke, hvorhen?
Til de mørkeste dele af min hukommelse.
Det er svært at forklare.
- Det jeg så der... - Men du er jo her.
- Du er i live. - Det var fordi, jeg ikke gav op.
Det skulle du måske have gjort.
Jer allesammen...
I tog det eneste -
- der betød noget for mig.
Vi fandt en måde at holde kontakten på.
Telefonen.
Teknologi er vidunderligt.
Det kan bringe mennesker sammen eller adskille dem.
Ja, skat. Det ved jeg godt.
Drengen kom tilbage. Det er faktisk en skam.
Ja, min elskede.
- Hun vil tale med dig. - Gå ad helvede til.
Tag så telefonen.
Vi skal ud herfra.
Døren er åben.
Satans. Satans!
Der er en udgang ved telefonen. Løb!
Tonya. Tonya.
Lad nu være.
Tonya.
- Lad mig være. - Nej.
Du skulle have ladet mig være.
Men det kunne du ikke, vel?
Du skulle have nogen at skyde skylden på.
Hold kæft, din forbandede heks.
Så uskyldig. Så smuk.
CRANSTONS DAGPLEJE
Laura. Sæt dig ned.
En lille fugl fortalte, at du har fødselsdag i dag.
Jeg har noget særligt til dig på denne særlige dag.
Hvad er det?
Tonya.
- Hvorfor går vi den vej? - Det er en genvej.
Så du, hvad mrs. Cranston gav mig? Hun sagde, jeg er noget særligt.
Alle synes, du er noget særligt.
- Giv mig den. - Nej.
Jeg siger det til far. Tonya.
Fars lille pige. Jeg hader dig!
Hun var hans favorit og det kunne du ikke klare.
Nu er jeg fars lille pige.
Hej, Tonya.
Da jeg så dig med halskæden, jeg gav til Laura -
- vidste jeg, hun var død, og at du gjorde det.
Da de sagde hun var borte, og jeg fik skylden -
- døde jeg indeni. Jeg slog mig sammen med dæmonerne.
De ødelagde mig igen og igen.
Indtil der bare var had og raseri tilbage.
Ved du, hvad det bedste er? Du er i samme båd.
Du og dine idiotiske venner I skal allesammen lide -
- og du skal dø en voldsom død med had og raseri.
- Vær sød og lad mig være. - Du skal ikke bekymre dig.
Du er helt alene.
Der er en plads i helvede til dig. Ved du, hvad helvede er?
Det er ikke noget, man kan læse om i bibelen.
Der er ikke svovl og ild.
Du skal opleve dine værste mareridt om og om igen.
Tonya. Kom og leg med mig.
Jeg sagde jo, at vi skal være sammen for altid.
Tonya. Tonya.
Mrs. Cranston.
- Hvad vil du have? - Hævn.
Jeg er så ked af det.
Du er ikke ked af noget som helst.
Hverken overfor mig eller min mand.
Nu er du i min verden.
- Christopher. - Sarah.
Hvorfor forlod du mig? Hvorfor?
- Jeg kom tilbage med det samme. - Løgner.
Hallo.
Tekster af SUBSTANCE til Danishbits Udgivet på asgrd.org