Hlídej ji. Ochraňuj nás.
PODLE ROMÁNU OD SARAH PERRY
Nestvůra z Essexu
Ještě nejsi oblečená?
Co je ti?
Nic. Jenom…
Oslava.
Připomíná mi to staré časy. Londýn.
Michael už ti neublíží.
Dnes buď prostě sama sebou.
Pojď už. Přijdeme pozdě.
Já nepůjdu. Běžte beze mě.
Cora je naše přítelkyně. Byla by hrozně zklamaná.
No tak, běž se převléct.
Charles tu brzy bude.
Můžu tohle odnést kozám?
Teď ne. Slavíme.
Pořádáme oslavu pro tvou matku.
Ty jsou pro hosty!
A co jsem asi já?
Není to příliš?
Jsou dokonalé.
A já?
Opravdu jste se vyšňořil. Děkuji.
Být tak teď u Simpsona…
Má obuv by tam asi způsobila skandál.
Tak to jsem rád, že jsme tady.
Lepší.
Vážně?
Něco jsem vám koupil.
Otevřete to.
To je…
To je příliš.
To doufám.
Zkuste si ho.
Luku, já…
- Jistě. Později. Já… - Byl myšlený na tu oslavu.
Ale k tomuhle výstřihu se nehodí.
Hlídej mi ho.
Jsem vám opravdu velmi vděčná.
Všechno nejlepší k narozeninám.
Už jsou tu.
Nepřevléknete se? Otevřu.
- Zdravím. - Dobrý den.
Pojďte všichni dál.
Dobrý večer. Neseme víno a pomeranče z Harrods.
Díky.
Prosím, běžte dál.
- Coro. - Stello, ráda vás vidím.
- Všechno nejlepší. - Děkuji.
Prosím, jako doma.
Setkali jsme se na Michaelově pohřbu. Luke Garrett.
Ano. Četl jsem o vaší práci.
Charles Ambrose, poslanec za Limehouse. Kde ji máme?
Tady jste.
Charlesi, díky, že jste přijel.
Je mi potěšením.
- A teď mě nasměrujte k vínu. - Tam.
Děti.
Zdravím, Wille.
- Jak se máte? - Coro.
Wille, řekni něco.
Nesluší jí to?
Rozhodně vypadáte… čistě.
Omluvte ho, prosím.
Ne, to je v pořádku.
Kdo by řekl, jaký poklad se skrývá pod vším tím bahnem?
- Můžu si zahrát na klavír? - Jistě.
Jo vypadá mnohem lépe.
Pane Garrette, dlužím vám omluvu.
Při našem setkání jsem k vám byl hrubý a mrzí mě to.
Mé dceři jste pomohl.
- Neměl jsem vybouchnout. - Už o tom nemluvme.
Cora ani já jsme v tom neviděli nic zlého.
Zrovna předchozí večer jsem hypnózu zkoušel na ní.
- S jejím svolením, samozřejmě. - Je to tak.
Vy byste nikdy nedělala nic, co nechcete.
Musím Stelle přinést pití.
- Díky, Johne. - Pijete vodu?
Asi vás chtěla ohromit.
To se jí povedlo. Má velký talent.
Podle Cory jste génius.
Je to tak?
Říká se to.
Můj nedávný průlom v chirurgii vyvolal rozruch.
Zajímáte se o lékařskou vědu?
Lidské bytosti kuchané jako slepice.
Je to budoucnost.
Pane Garrette, svou víru považuji za osvícenskou…
Víra je pro vás víc než důkazy.
Tak prosté to není.
Ne?
Podle mě nestvůra z Essexu zaryla svoje drápky i do vás.
Představte si, jak se i v tuto chvíli plazí mokřady.
Asi si dám trochu vína.
Do toho, umírám touhou vidět, jak se to dělá.
Další přátelé. Omluvte mě.
Ne, díky. Heslo?
Ty jeden…
Moc rád tě vidím!
Rád vás vidím. Pojďte dál!
Nechce se mi věřit, že jste tady.
Jistě. A kde je oslavenkyně?
Vidíte? Pořádná oslava, jak jsem slíbil.
- Vítejte. - Všechno nejlepší.
Děkuji.
Všechno nejlepší!
- Martho, sluší vám to. - Vám taky.
Musíme najít Ambrose.
Nejspíš je v kuchyni.
Můžu? Jistě.
Už je Cora blíž k nalezení toho hada?
No, prochodila půlku Essexu ve snaze najít dinosauří kosti.
Ne.
Pan Ambrose?
George Spencer.
Četl jste jeho dopis?
Ano. Rád vás poznávám.
Jak jste ho přiměla se k vám přidat?
No, možná ho přesvědčila pravda.
Otřesné byty. Celé rodiny nacpané v jednom pokoji.
Já myslel, že jsme na oslavě.
- Je to pominutá komunistka, víte? - To bych neřekl.
Já ano.
I když celkem okouzlující.
Byl jste na Ratcliffe Street? Viděl jste, jak se tam žije?
Nebyl.
Ale mluvil jsem s pověřenou komisí a četl jsem Dilkeovo doporučení.
- Které mělo mizivý dopad. - To vám budu muset věřit.
Nebo vám přímo tam Martha ukáže, jak špatné bydlení ovlivňuje zdraví.
Martha už je i lékařka?
Jistěže ne. Proto byste se měl přidat vy.
Rád vám představím mladíka, kterého jsem zachránil.
Výborně, tak půjdeme všichni.
Otče?
Zabil ten had Gracie za její hříchy?
Je mrtvá.
A my už s tím nic nenaděláme.
Co když jsem taky hřešila?
Promluv si s Willem.
Požádej o odpuštění.
Otče?
Wille?
Odpusť mi.
Co tady děláš?
Co jsi provedla?
Nic. Jen potřebuju mluvit s Willem.
To můžeš i se mnou.
Kde je Will?
Co já vím? Asi někde tančí s ďáblem.
Pokud jsi zhřešila, ten had tě zabije.
Zdravíčko. Nevylezeš ven?
Viděla jsem tvou sbírku.
Našel jsem jich stovky. Tyhle jsou nejhezčí.
Sdílíme dar vidět krásu tam, kde ji nikdo jiný nevidí, Frankie.
- Vy máte projevy běžně. Promluvte. - Samozřejmě.
Jistě. V pořádku. Ujmu se toho.
Nezatančíme si?
- No jistě! - Ano!
Patricku. Williame.
Dobrá, jdeme na to.
Šup, koberec taky.
Do tance!
Ano!
Wille?
Je někdo doma?
Vodu? Je studená.
Akvamarín se jmenuje po mořské vodě.
Kámen, co má tišit vlny a ochraňovat námořníky.
Mám pocit, že modrá je moje barva víc než všechny ostatní.
U nás v nemocnici děláme testy na respirační onemocnění.
Statečně předstíráte, že se nic neděje, ale jste těžce nemocná.
Stello?
Myslím, že to víte.
Musíte co nejdřív přijet do Londýna.
Prohlédnu vás bez objednání.
Dobře.
- Garrette? - Život se má žít.
Garrette?
To je milé.
Skutečně?
Chci svého muže vidět tančit.
Stello.
Vážně se na to cítíš?
Jelikož jsem na tanec příliš vyčerpaná, zastoupí mě přítelkyně?
Je mi líto. Jsem úplně utancovaná.
A já nejsem vůbec muzikální, jak víš.
Udělalo by mi to radost.
- Neumím kroky. - Nechte se vést.
Pas.
Raz, dva, tři. Raz, dva, tři. Raz…
Pardon.
Wille.
Johne.
Je čas jít domů.
- Charlesi? - Ano?
- Brzy se uvidíme. - Ano.
- Měl bych vyrazit. - Ano. Díky za návštěvu.
- Bylo to milé. - Jako vždy.
Otče?
To v Londýně neuvidíte.
Jde o noční svítící oblaka.
Proč tak svítí?
Údajně vlhkost, ale možná prach z Krakatoy.
Jako by byl celý svět modrý.
Dávejte na sebe pozor, ano?
Dobrou noc.
Frankie už zalehl.
To nech na ráno.
Chci to udělat hned.
Jo zapomněla kabát.
Cože?
Bude ho potřebovat.
Teď?
Stejně potřebuji na vzduch. Potřebuji se projít.
Dobrou noc.
Nech okno otevřené.
Nachladíš se.
Věděla jsem, že teď spát nebude.
Viděla jste Stellin výraz?
Ale tak úplně mě to nepřekvapilo.
Jeho jméno slyším denně. Každý zpropadený den.
V neděli dvakrát.
Vikář. Proboha, Martho.
- Zahrabaný v mokřadech. - Vyděšený ze změn.
- Paralyzovaný možnostmi. - A neumí tančit.
Díky.
Tak co na něm vlastně vidí? Má to budoucnost?
Chce ho do své sbírky.
Chce si ho úd po údu nacpat do sklenice a pak všechny opatřit latinským popiskem.
Úd po údu?
To bude asi malá sklenice. Mikroskopická.
Bože, začínám mít dojem, že ženám ani trochu nerozumím.
Tak se podívejme.
Smím prosit, otče?
Já to neumím.
Já vás to naučím.
- Možná bych vám mohl přečíst své kázání. - Ó ano, otče! Čtěte mi evangelium.
Chci Matouše, Marka, Lukáše i Jana.
Všechny současně?
Jistě. Jsem Cora Seabornová. Můžu mít, kohokoli jen chci.
Co vás na tom pořád tak udivuje?
Nic.
Pojďte se mnou.
Pojďte nahoru.
Víte, co s ženou?
Jistě, jsem lékař.
Jo!
Co?
Myslíte na ni, že ano?
Ne.
Bez obav. Já taky.
Kdo jsi?
Nesu zbytky.
Pro kozy.
Můj přítel.
Co to děláte?
Proč ležíte na zemi?
Ležím?
Je cítit smrtí.
Je tady.
Drtí mě.
Moje srdce.
Voda je černá.
Ale podívejte, obloha je modrá.
Celej vesmír.
Plnej života.
A já…
jsem jeho součást.
Jsem úplně mrtvá.
Chce to vejce se solí a sklenici vychlazeného piva.
Doporučení lékaře?
Pijana.
Ujede mi vlak.
Neodjíždíte kvůli…
Hodně věcí jsem teď špatně odhadl, ale my dva si myslím rozumíme.
Ať jsem v noci říkala cokoli, Cora je má přítelkyně.
A Spencer můj přítel.
Luke odjel. Viděla jsem ho odcházet na nádraží.
Ty jsi nespala?
Celou noc jsem chodila.
Nadělala jsem hroznou spoušť.
Přišel ti dopis.
Kdo ti píše?
Má nová přítelkyně, Sali.
Musím jí říct o Ambroseovi. Máme spoustu práce.
Takže chceš zpátky do Londýna?
Jakmile mě nebudeš potřebovat.
Naomi, snídaně!
Naomi? Naomi!
Naomi!
Frankie?
Ty jsi byl v noci venku?
Po té oslavě? Šel jsi na pláž?
Probudil jsem se a obloha zářila. Myslel jsem, že je ráno.
Nesmíš v noci chodit ven sám. Co kdyby sis ublížil?
Nebyl jsem sám. Byl tam pan Cracknell.
A co jste dělali?
Nic.
Dívali jsme se na nebe.
Přicházel příliv a on pak umřel.
Co jsi to řekl?
Umřel.
A to podle tebe nic není?
Po chvíli už začala být zima, tak jsem se vrátil do postele.
To jsem neměl?
Proboha, Frankie.
Proč jsi mi o tom neřekl?
Jak jsem mohl? Nebyla jsi tady.
Naomi!
Pane, buď milostivý.
Wille?
Ošklivý sen?
Musíme si promluvit.
Včera na té oslavě…
Otevřete!
Promluvíme si pak, ano?
V Aldwinteru řádí ďábel.
- Cože? - Had znovu udeřil.
Cracknell leží na pláži mrtvý.
- Umřel strachy? - Ne, má zlomený vaz.
To jistě ten had.
Uklidněte se. Klid.
Já říkal, že jsme v nebezpečí, ale neposlouchal jste.
Neviděl někdo mou Naomi?
Není doma. V posteli nespala.
Určitě ji odnesl. To je jisté.
Uklidněte se konečně.
- Kdy jste ji viděl naposled? - U večeře.
Pak byla v kostele. Hledala vás.
- Matthew. - Kde jste byl?
- Prosím, náš přítel je mrtvý. - Přítel? Čí? Můj tedy ne.
A co s tím hadem?
- Ano! - Žádný tu není!
Ale byl tu. Přímo tam, kde teď stojíte.
- Ano. - Lákají ho sem naše hříchy.
- Hltá je. - Matthew.
Nejdřív Gracie a teď tenhle bezbožník.
Tohle je náš soud.
Musíme přestat zavírat oči před svou hříšností a kát se.
Coro, počkejte.
- Prohlédli jste ho? - Ustupte.
- Je tu ještě pan Garrett? - Ne.
Jistě spadl a narazil si hlavu.
Co vy o tom víte?
Jen se na něj podívejte. Měl nějakou nehodu.
Byla jste i u Gracie.
- Skrčená vedle ní, zrovna tak. - Henry.
- A co má být? - Vzpomeňme na Písmo.
To ženu had pokoušel.
To žena okusila jablko. Okusila zlo.
Ano!
Ne.
Popíráte slovo Boží, otče?
Nezneužiji ho pro své cíle.
Kde jste v noci byla, paní Seabornová?
Doma, s přáteli. Slavila jsem narozeniny.
- Radovali se nad ďáblovým dílem! - Ano!
Ne, byl tam i Will.
- Vy taky? - Mluvte.
Tohle s paní Seabornovou nemá co dělat, to je jasné.
- Její syn tu chodil. - Jonahu.
Můj syn byl celou noc se mnou.
- Wille. - Vidíte? Lže.
- Lže! Čarodějnice! - Počkat. Přestaňte.
Ty jsi sem hada přivedla.
A jeho jsi očarovala.
Přestaňte. Už dost!
To ty! Ty a to přihlouplé dítě…
Styďte se!
Coro! Coro, odejděte. Běžte.
Ne! Nikam nejdu!
- Táhni! - Co to má na krku?
Znamení! Je to ďábel! To je ďáblovo znamení!
Nechte toho! Dost!
Jděte.
Odneste Cracknella do kostela. Tam se mu budu věnovat.
- Já na něj nesáhnu. - Jo, ani já.
Coro!
Coro, stůjte!
Coro!
- Nemáte právo mě posílat pryč! - Nedali si říct.
- Bojí se. - Klidně mě obviňují.
- A vy mlčíte. - Jsem jejich pastor.
To nemůžete být můj přítel i kněz?
Když jsem s vámi, neuvažuji jasně.
- Ztrácím hlavu. - Ne.
Z jejich hlouposti ani ze své slabosti mě neviňte.
Láska není slabost.
Co to děláš? Kam odjíždíš?
Vracíme se do Londýna.
- Kvůli Cracknellovi? - Ne.
- Kvůli hadovi? - Ne.
Prosím, běž dolů pomoct Martě.
Zamkněte dveře! Modlete se!
Tahejte!
Na břeh s ní, hoši!
- Na břeh s ní! - Raz, dva, tři.
Bůh vás ochraňuj!
Raz, dva, tři. Táhněte!
- Co to dělají? - Už na moře nepoplují.
- Kvůli hadovi? - O něm už ani slovo!
Co to děláte?
Chráním ves před hříchem.
Před vaším hříchem.
Nic neprovedla. Jestli tu někdo hřeší, tak vy tím strašením a výhrůžkami!
Prosím, jděte si nasednout.
Odjíždíme. To vám nestačí?
Kéž vás dostihne Boží soud!
Překlad titulků: Růžena Svobodová