Saugok ją. Gink mus.
PAGAL SAROS PERI ROMANĄ
Dar nepasiruošus?
Kas yra?
Nieko. Tik…
Šventė.
Primena man senus laikus. Londoną.
Maiklas daugiau tavęs nenuskriaus.
Tiesiog šįvakar būk savimi.
Paskubėk. Mes pavėluosim.
Aš neisiu. Eikit be manęs.
Bet Kora - tavo draugė. Ji labai nusimins.
Nagi. Persirenk.
Netrukus atvyks Čarlzas.
Galiu nunešti šituos ožkoms?
Ne dabar. Juk šventė.
Tavo mamos gimtadienis.
Čia svečiams.
O kas aš?
Nepersistengiau?
Nuostabi suknelė.
O kaip aš?
Jūs labai pasistengėte. Ačiū.
Gaila, kad mes ne restorane.
Ten negalėčiau šitaip pasirodyti.
Tada gerai, kad mes čia.
Dabar geriau.
Tikrai?
Turiu jums dovaną.
Pažiūrėkit.
Na, tai…
Ji - per brangi.
Šito ir tikėjausi.
Užsisekit.
Lukai, aš…
- Būtinai, žinoma. Vėliau. Aš… - Tikėjaus, kad pasipuošite šįvakar.
Jis netiks prie suknelės iškirptės.
Pasaugok.
Nežinau, kaip jums atsidėkoti.
Su gimtadieniu.
Atėjo.
Tau nereikėtų persirengti? Aš atidarysiu.
- Sveiki. - Sveiki.
Užeikite, prašau.
Labas vakaras. Atnešėme vyno ir apelsinų iš „Harrods“.
Ačiū.
Prašau čia.
- Kora. - Stela. Malonu jus matyti.
- Su gimtadieniu. - Ačiū.
Prašau, jauskitės kaip namie.
Matėmės per Maiklo laidotuves. Lukas Garetas.
Taip. Skaičiau apie jūsų operaciją.
Čarlzas Ambrouzas, Parlamento narys nuo Laimhauso. Na, o kur ji?
Štai kur jūs.
Čarlzai. Ačiū, kad atvykote.
Su didžiausiu džiaugsmu.
- Parodykite man, kur vynas. - Štai ten.
Vaikai.
Sveiki, Vilai.
- Kaip sekasi? - Kora.
Vilai. Pasakyk ką nors.
Kora nuostabiai atrodo, ar ne?
Iš tikrųjų atrodote… švari.
Nepykit ant jo.
Aš nepykstu.
Kas galėjo žinot,
kad po purvu slepiasi toks lobis?
- Galiu pagrot jūsų pianinu? - Žinoma, gali.
Džo atrodo žymiai geriau.
Dr. Garetai, noriu jūsų atsiprašyti.
Tąkart buvau labai nemandagus, atleiskite.
Jūs padėjote mano dukrai.
- Tiesiog nesusivaldžiau. - Nebekalbėkime apie tai.
Mes su Kora nieko blogo nepastebėjom, ar ne?
Prieš tai ir jai atlikau hipnozės seansą.
- Ji pati paprašė, žinoma. - Tikra tiesa.
Neįsivaizduoju, kad darytumėte ką nors, ko nenorite.
Nunešiu Stelai ko nors išgerti.
- Ačiū, Džonai. - Geriat vandenį?
Ji turbūt norėjo padaryt jums įspūdį.
Na, jai pavyko. Labai talentinga mergaitė.
Kora sako, kad jūs - genijus.
Tikrai?
Taip apie mane sako.
Širdies operacija, kurią atlikau, sukėlė nemenką sąmyšį.
O jūs domitės medicina?
Žmones išdarinėja kaip vištas.
Tai - žmonijos ateitis.
Dr. Garetai, man nekyla abejonių dėl tikėjimo…
Jūs teikiate pirmenybę tikėjimui, ne faktams.
Viskas ne taip paprasta.
Tikrai?
Regis, Esekso slibinas ir į jus suleido savo nagus.
Taip ir įsivaizduoju jį šliaužiantį į pelkę.
Verčiau išgersiu vyno.
Žinoma. Bus įdomu pamatyti, kaip jūs tai darote.
Svečiai. Atsiprašysiu.
Ne, ačiū. Slaptažodis?
Haroldai…
Malonu tave matyti!
Ir man. Prašau, užeikite!
Negaliu patikėt, kad atvažiavot.
Taigi. Kur šventės kaltininkė?
Matot? Sakiau, kad suruošiu jums puikią šventę.
- Spenseri. Sveiki. - Su gimtadieniu.
Ačiū.
Su gimtadieniu!
- Marta. Nuostabiai atrodot. - Ir jūs.
Reikia susirast Ambrouzą.
Jis turbūt virtuvėje.
Nieko prieš? Ačiū.
Ar Kora nors kiek priartėjo prie savo slibino?
Na, mačiau ją šmirinėjant po Eseksą ir ieškant dinozauro kaulų.
Ne.
Čarlzai Ambrouzai?
Džordžas Spenseris.
Perskaitėte jo laišką?
Žinoma. Malonu susipažinti.
Kaip jums pavyko jį įtikinti prisijungti prie jūsų?
Na, jis viską matė savo akimis.
Apšiurę daugiabučiai, šeimos, gyvenančios po penkis žmones viename kambaryje.
Galvojau, kad atvykau į šventę.
- Žinojote, kad ji - arši komunistė? - Aš taip nepasakyčiau.
O aš pasakyčiau.
Kartu ir labai žavinga.
Esate buvęs Retklifo gatvėje, pone? Matėte savo akimis tenykštes sąlygas?
Nesu.
Bet mačiau viešąją užklausą ir skaičiau Dilko rekomendacijas.
- Kurios neturi bemaž jokio poveikio. - Patikėsiu jūsų žodžiu.
Marta galėtų jus palydėti.
Ji parodytų, kokią įtaką sunkios gyvenimo sąlygos turi žmonių sveikatai.
Tai dabar Marta - jau gydytoja?
Žinoma, kad ne. Beje, jūs irgi galėtumėte prisijungti.
Mielai supažindinčiau jus su jaunuoliu, kuriam išgelbėjau gyvybę.
Puiku. Galėsime vykti visi kartu.
Tėti?
Slibinas pasiėmė Greisę už jos nuodėmes?
Jos nebėra.
Dabar jau nieko nepakeisi.
O jei ir aš esu nusidėjėlė?
Pasikalbėk su Vilu.
Paprašyk atleidimo.
Tėve?
Vilai?
Atleisk man.
Ką čia darai?
Ką tu padarei?
Nieko. Noriu pasikalbėti su Vilu.
Pasikalbėk su manim.
Kur jis?
Šėtono puotoje, kiek aš žinau.
Jei nusidėjai, slibinas tavęs ateis.
Sveikutis. Nenori išlįsti?
Pastebėjau tavo kolekciją.
Esu radęs šimtus jų. Šitie - įdomiausi.
Mudu turime dovaną įžiūrėti grožį ten, kur niekas kitas nemato, Frenki.
- Jūs esate oratorius. Pasakykit ką nors. - Būtinai.
Taip, žinoma. Ne. Pasakykit, prašau.
O šokiai bus?
- Žinoma! - Puiku!
Patrikai. Viljamai.
Gerai. Štai taip.
Nagi, suvyniojam jį.
Dėmesio, visi!
Taip!
Vilai?
Kas nors yra namie?
Vandens? Jis šaltas.
Akvamarinas simbolizuoja jūrą.
Šis akmuo nuramina bangas ir saugo jūreivius.
Mėlyna spalva man arčiausiai širdies.
Ligoninė, kurioje dirbu, specializuojasi kvėpavimo takų ligų srityje.
Jūs stengiatės būti drąsi, bet sunkiai sergate.
Stela?
Manau, ir pati tą žinote.
Siūlau kuo greičiau atvykti į Londoną.
Priimsiu jus be eilės.
Gerai.
- Garetai? - Gyvenkit, kol galit.
Garetai?
Labai gražu.
Tikrai?
Noriu pamatyti, kaip šoka mano vyras.
Stela.
Tau užteks jėgų šokiui?
Kadangi neturiu jėgų, norėčiau, kad vietoje manęs pašoktų mano draugė.
Atsiprašau. Aš jau prisišokau.
Juk žinai, kad esu prastas šokėjas.
Suteiktum man didžiulį malonumą.
- Aš nemoku žingsnelių. - Darykite, kaip aš.
Ant liemens.
Viens, du, trys. Viens…
Atsiprašau.
Vilai.
Džonai.
Mums laikas namo.
- Čarlzai? - Taip.
- Netrukus pasimatysim. - Gerai.
- Man jau metas. - Taip. Buvo malonu pasimatyti.
- Buvo smagu. - Taip, tikrai.
Tėti?
Londone šito nepamatysi.
Tai vadinama nakties dangaus švytėjimu.
Kas jį sukelia?
Vieni sako, kad drėgmė. Kiti - kad pelenai iš Krakatau ugnikalnio.
Atrodo, kad visas pasaulis - mėlynas.
Na, sėkmės jums.
Labos nakties, Čarlzai.
Frenkis jau miega.
Palik, susitvarkysim ryte.
Noriu sutvarkyti dabar.
Džo apsiaustas.
Ką?
Jai jo reikės.
Nešite dabar?
Noriu įkvėpt gryno oro. Pasivaikščiot.
Saldžių sapnų.
Neuždaryk lango.
Peršalsi.
Žinojau, kad po šito ji neužmigs.
Matei Stelos veidą?
Na, šito buvo galima tikėtis.
Jo vardas minimas kiekvieną dieną. Kiekvieną sumautą dieną.
Ir dukart sekmadieniais.
Vikaras. Dėl Dievo meilės, Marta.
- Įstrigęs pelkyne. - Drebantis dėl pokyčių,
- bijantis galimybių. - Ir prastas šokėjas.
Ačiū.
Tuomet ką ji jame rado? Kas tarp jų gali būti bendro?
Ji jį kolekcionuoja.
Nori sudėti jį į nediduką stiklainį ir lotyniškai surašyti visas jo dalis.
Jo dalis?
Turbūt į labai mažą stiklainį. Mikroskopą…
Dieve, imu galvoti, kad visiškai nesuprantu moterų.
Pažiūrėkim.
Pašok su manim, vikare.
Aš nemoku žingsnelių.
Aš tave išmokysiu.
- Gal pasakyti tau pamokslą? - Taip, vikare!
Paskaityk Evangelijas.
Pagal Matą, Morkų, Luką ir Joną.
Visas iš karto?
Žinoma. Esu Kora Syborn. Gaunu viską, ką noriu.
Negi taip sunku suprasti?
Nė kiek.
Eikš su manim.
Eime.
Žinai, kaip sutvertos moterys?
Žinoma, juk esu gydytojas.
Taip!
Kas?
Tu galvoji apie ją, ar ne?
Ne.
Nesijaudink. Ir aš ne.
Kas ten?
Atnešiau maisto likučių.
Ožkoms.
Geras berniukas.
Ką jūs darote?
Kodėl jūs ant žemės?
Aš ant žemės?
Užuodžiu mirtį.
Ji čia.
Spaudžia mane.
Mano širdį.
Vanduo - juodas.
Bet pažiūrėkit, dangus - mėlynas.
Visa visata.
Gyva.
Ir aš
esu jos dalis.
Jaučiuosi leisgyvė.
Tau reikėtų kiaušinių su druska ir stiklinės šalto alaus.
Ir tai sako gydytojas?
Girtuoklis.
Pavėluosiu į traukinį.
Juk išvažiuoji ne dėl…
Pastaruoju metu daug ko nesupratau, bet, manau, mudu vienas kitą supratom.
Nekreipk dėmesio, ką vakar sakiau, Kora - mano draugė.
O Spenseris - mano.
Lukas išvažiavo. Mačiau jį einant į stotį.
Nemiegojai?
Visą naktį vaikščiojau.
Pridariau šitiek bėdų.
Tau atėjo laiškas.
Nuo ko jis?
Nuo naujos draugės Sali.
Reikia jai papasakot apie Ambrouzą. Šitiek reikalų.
Nori grįžt į Londoną?
Jei galėsi apsieiti be manęs.
Naome, eik pusryčiauti!
Naome!
Frenki?
Vakar naktį buvai išėjęs?
Ar po šventės buvai pakrantėje?
Aš pabudau, dangus buvo šviesus. Pamaniau, kad jau rytas.
Neturėtum vaikščioti naktimis vienas. Jei kas nors būtų atsitikę?
Buvau ne vienas. Su Krakneliu.
Ir kas nutiko?
Nieko.
Žiūrėjom į dangų.
Artinosi potvynis, o tada jis mirė.
Ką tu pasakei?
Jis mirė.
Kaip gali sakyt, kad nieko nenutiko?
Paskui aš sušalau ir grįžau namo į lovą.
Negerai padariau?
Dėl Dievo meilės, Frenki.
Kodėl man nepasakei?
Kaip galėjau pasakyti? Tavęs nebuvo.
Naome!
Viešpatie, pasigailėk.
Vilai?
Sapnavai blogą sapną?
Noriu su tavim pasikalbėti.
Vakar šventėje…
Įleiskit!
Pasikalbėsim vėliau.
Į Aldvinterį įsisuko šėtonas.
- Ką? - Slibinas vėl parodė savo galią.
Pakrantėje guli negyvas Kraknelis.
- Gal širdis? - Ne, nusuktas sprandas.
Turbūt slibino darbas.
Nurimkite. Ramiai.
Sakiau? Aš tau nuolat kartojau, kad gresia pavojus, bet tu neklausei.
Gal kas matėt mano Naomę?
Jos nėra namie, ji nemiegojo savo lovoj.
Ją pasiėmė. Ją tikrai pasiėmė.
Nurimkit, pasakiau.
- Kada paskutinį kartą ją matei? - Per vakarienę.
Po to mačiau ją bažnyčioje, ji ieškojo tavęs.
- Metjau, nepradėk. - Kur tu buvai?
- Prašau. Mirė mūsų draugas. - Draugas? Kieno draugas? Tik ne mano.
Ką pasakysi apie slibiną?
- Taip. - Nėra jokio slibino.
Bet jis buvo čia, kur dabar stovi tu.
- Taip. - Jį traukia mūsų nuodėmės.
- Jis jomis minta. - Metjau.
Pirma Greisė, dabar - šitas bedievis.
Tai - Dievo bausmė.
Išpažinkime savo nuodėmes ir atgailaukime.
Kora. Kora, minutėlę.
- Ar kas apžiūrėjo kūną? - Nesiartinkit.
- Dr. Garetas tebėra pas jus? - Ne.
Tikriausiai nugriuvo. Susitrenkė galvą.
Iš kur tamstai žinoti?
Pats pažiūrėkit. Tai buvo nelaimingas atsitikimas.
Kai radom Greisę, tamsta irgi buvai ten.
Pritūpusi šalia,
- kaip ir dabar. - Henri.
- Ir ką? - Prisiminkim Šventąjį Raštą.
Žaltys sugundė moterį.
Būtent moteris atsikando obuolio ir padarė nuodėmę.
Taip.
Ne.
Neigi Viešpaties žodį, tėve?
Nesinaudosiu juo saviems tikslams.
Kur vakar buvot, p. Syborn?
Namie, su savo draugais. Šventėme mano gimtadienį.
- Linksminotės, o šėtonas darė savo darbą. - Taip! Teisingai!
Vilas irgi buvo su mumis.
- Buvai su ja? - Pasakykit jiems.
Klausykit, tai neturi nieko bendro su p. Syborn. Patikėkit.
- Mačiau jos sūnų prie pelkės. - Džona.
Mano sūnus visą naktį buvo su manim.
- Vilai. - Matot? Ji meluoja.
- Ji meluoja. Ji - ragana! - Minutėlę. Nurimkit.
Tamsta atviliojai čia slibiną.
Ir užkerėjai jį.
Liaukis. Gana!
Tu. Ir tavo puskvailis vaikas…
Kaip jums ne gėda?
Kora. Kora, jums reikia išvažiuoti.
Ne! Aš niekur nevažiuosiu!
- Važiuok iš čia! - Kas jai ant kaklo?
Ji paženklinta. Ji - šėtonas. Tai šėtono ženklas.
Liaukitės!
Eikit iš čia.
Neškit Kraknelį į bažnyčią. Aš juo pasirūpinsiu.
- Aš jo neliesiu. - Ir aš.
Kora!
Kora, sustok!
Kora!
- Jūs neturit jokios teisės mane išvyti! - Jie neteko savitvardos.
- Jie išsigandę. - Leidai jiems mane apkaltinti.
- Nepasakei nė žodžio. - Aš - jų pastorius.
Vadinasi, negali būti mano draugu ir Dievo tarnu?
Kai esi šalia, negaliu blaiviai mąstyti.
- Aš netenku nuovokos. - Ne.
Nereikia manęs kaltinti dėl jų tamsumo ar savo silpnumo.
Meilė - ne silpnumas.
Ką tu darai? Kur susiruošei?
Mes grįžtam į Londoną.
- Dėl Kraknelio? - Ne.
- Dėl slibino? - Ne.
Būk geras, eik ir padėk Martai.
Užsirakinkit duris! Melskitės!
Traukiam!
Į krantą ją, vyručiai!
- Į krantą! - Viens, du, trys.
Tesaugo jus Dievas.
Viens, du, trys. Traukiam.
Ką jie daro?
Jie nebeplauks į jūrą.
- Dėl slibino? - Nebekalbėk apie tą slibiną.
Ką jūs darote?
Saugau kaimą nuo nuodėmės.
Nuo tamstos nuodėmės.
Ji nepadarė nieko blogo. Jei kas ir nusidėjo, tai jūs.
Gąsdinat žmones, grasinat jiems!
Prašau, eik pas Frenkį.
Mes išvažiuojam. Ar ne šito jūs norėjot?
Jūs stosit prieš Dievo teismą!
Išvertė Laima Banionienė