TRONS ORDEN 1972
Krysta.
Så ja. Andas.
Kom igen, andas.
Krysta.
HUVUDETS HELIGA JUNGFRU
Andas.
Krysta.
Det är dött.
Nej.
Nej!
Nej, ge mig honom!
Mitt barn.
Han…
-Ge mig honom. -Nej.
-Han lever. -Ge mig honom.
Nej, han lever.
Här.
Låt mig behålla det här, monsignor!
Jag ska kalla honom Jerônimo.
GOD MORGON, VERÔNICA
Hördu!
Kom tillbaka.
Kom tillbaka!
Fan!
Vad gör Matias? Vet du var han är?
Sover?
-Hans rum är tomt. Sängen är bäddad. -Jag trodde att du tog hand om honom.
Då har han väl gett sig av.
Utan Angela?
Slappna av nu.
Aj.
Du.
Vi har alltid löst våra problem genom att prata.
Inte alla problem går att lösa.
En månad till utan framsteg.
Det är omöjligt!
Vad ska vi göra?
Lås upp. Vi ska ta en promenad.
Vart för du mig?
Du får se.
-Varför rakade du mitt bakhuvud? -Håll tyst och gå.
Jag vill bara förstå.
Du borde inte ha kommit emellan oss.
Jerônimo ger inte upp om dig. Det gör han inte.
Du har monsignors barns märke.
Det går inte ihop.
Den fähundnen våldtog mig många gånger.
Jag födde en legion barn åt den jäveln.
Du är ett av dem.
Jerônimo jämförde vårt dna.
Så nu är du min mamma?
Nej, jag har bara ett barn.
Och du ska inte komma emellan oss. Du tar honom inte ifrån mig.
-Ner på marken. Ner på knä. -Vänta.
Ner på knä!
Mamma!
Hur länge?
Va?
Hur länge tänkte du hålla det hemligt för mig?
Jag gav dig liv. Jag gjorde allt för dig.
Jag gör det för vår skull. Du är ofruktsam.
-Med henne kan projektet fortsätta. -Projektet?
-Projektet existerar bara när du och jag… -Det förändrar inget mellan oss.
Lugna ner dig.
-Vi är ett. -Lugn.
-Jerônimo, vi är ett. -Lugn.
Vi har avlat perfekta barn. Tillsammans är vi perfekta, min älskade.
Lämna mig inte.
Okej, jag är på väg.
BLODVÄRDE ULTRALJUD
NAMN: ESTRELA INSEMINATIONSPROCESS KOMPLETT
Polisen vet fortfarande inte var missionären Matias Carneiro är.
Rymlingen skulle vittna den här veckan.
Bakom bilden av en god samarit
tros Matias spela en central roll i ett komplext kriminellt nätverk
som involverar övergrepp, kidnappning och människohandel.
Verônica!
Nej, det är inte så de öppnar den.
Det här stället är overkligt. De inseminerar flickorna precis som stona.
När jag kom hit såg jag Diana ge ett barn till ett par.
Titta. Se om det finns ett märke här.
-Vänta. -Under mitt hår.
Det är en hästsko. Vad betyder det?
Lila?
Jag kommer tillbaka.
Din dotter vill träffa dig!
Mamma? Var är du, Verônica?
Mamma, hjälp!
Nu förstår jag varför du inte tänker döda mig.
Din skitstövel.
Jag är som en del av din sjukdom, eller hur?
Mina gener är värdefulla, eller hur?
Jag tror att det här…
…borde förstöra ert lilla spel.
Låt bli! Nej!
-Rör min dotter så dödar jag din mor! -Vår mor.
Vem kommer att lida mest?
Jag eller du?
Jag vill bara få min dotter härifrån.
Jag menar det.
Hon är redan inseminerad. Det vore slöseri.
-Du får mig att göra saker jag inte vill. -Nej!
Mamma!
Du har redan förlorat.
Jag har försökt hjälpa dig sen jag träffade dig.
Men du samarbetar inte.
Du tycker att du är så bra, eller hur?
Att du är bäst.
Du säger att du inte är som din far.
Men den enda skillnaden är att du inseminerar flickor
och tror att det inte är våldtäkt. Men det är våldtäkt.
Du är ett avskum. Precis som han.
Du förstår fortfarande inte hur viktigt vårt arbete är.
Tur för dig att din resa har fört dig hit.
-Det var din maffia som förde mig hit. -Du är precis som jag.
Monsignor och Dianas barn.
Du har försökt hela livet,
men du passar aldrig in.
Som notarie,
i en fånig fantasi med din korrupta far.
I ett mediokert liv med din man och dina barn.
Inget av det räckte för dig.
Du ville ha mer.
Mer, mer…
Det var inte maffian som tog dig från dina barn. Det var du.
Maffian, Brandão, Janete och Matias var bara en ursäkt.
Vad kände du när du dödade Brandão?
-Välbehag? -Det var självförsvar.
Brandão var fjättrad när han brann till döds.
Han var inte längre ett hot. Du dödade honom för att du ville.
Du gick vidare och kände ingen ånger.
Du har försökt ta reda på var du hör hemma.
Jag ser att du är trött.
Se på dig.
Du gömmer dig och flyr ständigt.
När hade du senast ett vettigt liv?
Du minns inte.
Kan du föreställa dig ett liv utan elände? Utan smärta?
Utan sjukdomar? Utan cancer?
Det är en ny art.
Incestbarn.
Perfekt utvalda.
Om jag kan använda vetenskap för att kontrollera min evolution
och förbättra mig, så varför inte?
Du är modern nu.
Du är perfekt.
Jag vet att det är svårt.
Men när du känner dig ensam, hopplös, trasig, kom ihåg…
…att du hör hemma här.
En dag kommer du att tacka mig för allt jag gör för dig.
Vad fin du är.
Tänkte du verkligen låta Verônica döda mig?
Betyder jag inget för dig längre?
Jag bluffade, Diana.
Du fortsätter att bråka med mig.
Du kommer att sörja när jag dör.
Att bråka är inte problemet.
Det viktiga är att veta hur man enas igen. Lärde du mig inte det?
Hördu!
Kom hit!
Lovade han att släppa dig efter att du fött barnet? Det är inte sant.
Jag vet att du fortfarande finns där, Laís.
Det är ditt namn, eller hur? Laís.
Du är från Matias barnhem. De lovade dig ett bättre liv.
Och för att överleva lyder du nu.
Men inget bättre liv väntar.
Du är bara ännu ett av deras offer.
Laís!
Du är inte inlåst. Har du aldrig försökt att fly?
Det har jag.
Han jagade ifatt mig.
Det är omöjligt att fly. Nu litar han åtminstone på mig.
På vilket vis?
När jag har fött mitt barn släpper han mig fri. Det är avtalet.
Nej, han ljuger.
Jerônimo dödade det här barnets mamma.
Jag såg det.
Han lät henne inte ens röra sitt barn.
Jag hittade döda kroppar i skogen.
Vad vill du av mig?
Vi kan bara ta oss härifrån levande om vi håller ihop.
Jag kan inte.
Laís, vi ska döda den jäveln, och det ska ske ikväll.
Den här växten är giftig. Jag tog den i skogen.
Var är middagen?
Den är inte klar än. Jag säger till när den är klar.
Raring!
Det är synd, men jag förstår.
Vi ses nästa gång då.
God natt, allihop.
Det är en ära att välkomna en så speciell grupp vänner.
Jag vill tacka var och en av er för att ni är här.
Jag ska fatta mig kort, för jag vet att ni är förväntansfulla inför kvällen.
Som vanligt förnyar vi oss. Varje bord har en digital platta.
Med den kan ni lägga bud på objekten.
Känn er som hemma.
Här…
…kan ni vara er själva.
Ikväll ger vi oss ut på en resa
där njutning och möjligheter går hand i hand.
Ha det så kul.
ÖPPNA
Vi har inte mycket tid.
Här.
-Prata? -Äntligen! Jag fick en nästan hjärtattack.
Säg inget, ring polisen nu!
Vem är du?
Gisele Carneiro. Jag är släkt med Jerônimo.
-Det hålls ett privat event ikväll. -Han vill säkert träffa mig.
Meddela Jerônimo att Gisele Carneiro är vid grinden.
LÄGG ETT BUD
ÅLDER: 16 HÅR: BLOND
-Mamma, jag är rädd. -Jag vet.
Jag ska få ut oss, okej?
Var är Carol? Jag vet att hon var här!
Gisele! Vilken överraskning.
Kom.
Åh, Gisele…
-Vad gör du här? -Jag kom för att hämta Angela.
-Vem har sagt att hon är här? -Jag vet att hon är här.
-Är nåt på tok? -Var är min dotter?
Gisele tror att Angela är här.
Har du frågat Matias? Jag hörde att han rymde.
Jag skojar inte, Jerônimo! Var är min dotter?
Att ljuga är värre, Jerônimo.
Låt mig ta Gi till hennes dotter. Hon borde aldrig ha kommit till vår ranch.
Kom, Gi. Jag tar dig till din dotter.
Så här är det.
Ni kom hit som flickor, men ni ger er av som kvinnor.
Vi marscherar in dit och kämpar för vår frihet.
Och för de som inte längre kan kämpa med oss.
Vi vet vilka vi är. Ni vet vilka ni är.
Ni vet vad ni kan.
Vi ska marschera in dit, och vi ska kämpa.
Tillsammans!
För ingen annan gör det åt oss.
Enhet 1 till centralen, kom.
Enhet 1 till centralen. Hör ni mig?
Kom.
Vart för du mig?
Du ville väl träffa din dotter?
-För sista gången, var är min dotter? -Hon var här!
-Sluta bluffa! Var är Angela? -Jag svär. Hon var här!
Vad har ni gjort med min dotter?
Männen svarar inte.
Var i helvete är ni?
Är du nervös, Jerônimo?
Föreställningen börjar!
Se upp!
Kom igen, raring. Skydda henne.
Var är Jerônimo?
-Jag har letat överallt. Han är inte här. -Jag hittar honom.
Diana!
Skicka helikoptern.
Håll ut. Jag är här.
-Det är över, Jerônimo. -Sluta kämpa, Verônica.
Acceptera den du är.
Jag överger dig inte.
Vänd dig om, din jävel.
Jag överger dig inte.
Du är som jag, Verônica.
Ja, men jag kan göra saker annorlunda.
Nej.
Släpp pistolen.
Kom igen.
Släpp pistolen, Diana.
Ge mig pistolen.
Ge mig pistolen, Diana.
Ge mig pistolen.
Överraskning!
Jag fyller ju inte år!
Idag blir som din andra födelsedag, Verô.
Vad är det här?
De meddelade precis domen. Låt mig läsa den.
"Efter att ha tillhandahållit bevis mot Kosmas och Damianus-maffian
och stoppat en kvinnohandelsauktion
friges den tidigare civilpolisen Verônica Torres
enligt uppgörelse."
Du är fri, Verô!
Vi är förlovade.
-Oj, grattis! Vem friade? -Verkligen?
Jag, förstås. Jag är den romantiska.
Hur mår din mamma?
Hon ligger fortfarande i koma under palliativ vård.
-Inget än så länge. -Verkligen?
Jag är ledsen. Ni förtjänar att vara lyckliga.
Turturduvor! Ni är så söta!
-Glória lämnar sjukhuset den här veckan. -Hurra! Nåt nytt om utredningen?
Inget än,
men de jävlarna från auktionsvideorna står inför rätta.
Jag vet inte.
De kommer att överklaga. Det kommer att ta år.
Sex av dem har släppts i brist på bevis, kan ni fatta?
Jag tvivlar på rättssystemet.
Vad ska du göra nu, Verônica? Tillbaka till polisen?
Nej. Jag hör inte hemma hos polisen längre.
Vad ska du göra då? Bli författare?
Bra idé, men jag skulle behöva använda en pseudonym.
Så… nej.
Jag skojar. Nu vill jag bara resa med mina två små monster, ha kul…
Bra, så inget alltför spännande från och med.
Inget spännande. Inte en chans. Jag vill inte ha nåt för spännande.
-Vad sägs om en skål? -En skål!
Det är den enda spänningen jag vill ha.
Du har säkert många frågor.
Japp.
Och hittills har du varit snäll nog att inte fråga mig nåt.
En mors kärlek är större än allt annat, det vet du väl?
Din mamma ville verkligen ha barn, men när hon förlorade ett barn till
trodde din pappa att hon skulle bli galen.
Han och Carvana kom på tanken
att skaffa en av monsignores bebisar.
Dig.
På den tiden visste jag inget om det. Jag gjorde bara Carvana en tjänst.
Bytte du den döda bebisens papper mot mina?
Snälla, förlåt mig, min vän.
Självklart förlåter jag dig.
Kan du förlåta mig, raring?
Jag känner mig så skyldig för allt som hände dig.
Brukar du inte säga åt mig att sluta klandra mig själv för allt?
Jag…
Jag är bara rädd
att folk ska döma mig för att jag avbröt graviditeten.
Jag är rädd.
Jag är så rädd.
Strunta i alla andra, raring.
Strunta i dem.
Jag är här med dig.
-Okej? -Okej.
Jag är här med dig
för vad som än händer
och för alltid.
Snälla…
Mamma…
Mamma!
-Jag ska till skönhetssalongen. -Kommer du hem till lunchen?
Vänta på mig.
-God morgon, Verônica. -God morgon.
-God morgon.
God morgon.
-Vill du ha en? -Nej, jag äter lunch senare, tack.
Köpte du det jag bad om?
Du vet nog vem jag är,
men jag upprepar det så att du aldrig glömmer.
Så att du kan berätta för de andra, en efter en.
Jag heter Verônica Torres, och jag är inte ensam längre.
GOD MORGON, VERÔNICA
OM DU ELLER NÅN DU KÄNNER UTSÄTTS FÖR VÅLD OCH ÖVERGREPP
OCH BEHÖVER HJÄLP, BESÖK WWW.WANNATALKABOUTIT.COM