BASKIJA, LETO 1985
KER SE BORIMO ZA ZMAGO, GLASUJ ZA HERRIJA BATASUNO
Zaporniki na ulice, popolna amnestija!
NUKLEARKA? NE, HVALA
Zaporniki na ulice, popolna amnestija!
SVOBODA
Torej, Anselmo? Kot običajno? -Kot običajno.
Hej, stoj! Stoj!
UJETI V HIŠI
Živela vojaška ETA!
Barabe! Strahopetci!
POLICIJA
Teci, teci! Baraba! Prekleti bodite! Pes!
Ena! Dve. Tu sta še dva.
Še dva! Super! -Tukaj! Dva! Dva imam!
Pozneje jih moramo razdeliti. Koliko hočete?
Štiri! -Daj mi enega!
BILO JE NEKOČ V BASKIJI
Razdeliti si jih moramo!
NAŠA DRŽAVA MORA ŽIVETI
Stari, ti se odbijejo dvakrat višje.
Seveda. Ker so debelejši od policijskih.
Zato se bolje odbijajo, bedak. -Ne kliči me bedak!
Potem pa kreten.
Baskovska policija ima večje in mehkejše, da je manj škode.
Baskovska policija mora povzročati manj škode. Obvezno. -Resno?
Seveda.
Tako mi je rekel stric. Pri poročilih je slišal.
Brata njegovega sodelavca iz tovarne so ubili z enim iz civilne garde.
Ima tvoj stric tovarno, Toni? -Res si neumen.
Tvoj brat je bil na protestu. -Vem.
Toda on je prišlek. Zakaj hodi? -In?
Pišete se Romero Cabezas, za ETA pa moraš biti Bask
in govoriti baskovsko. -Reče se govoriti v baskovščini.
Moj brat še ne govori, razume pa vse.
In Bask je. Rojen je v Vitorii kot jaz.
Vitoria je v Španiji, brat.
Bi bil tvoj brat rad član ETA? Kako? Se mora prijaviti?
Stric pravi, da primejo na koncu vse, ki pogosto hodijo na proteste.
Dol mi visi za tega strica. -Šefi ETA?
Pa če nočeš? -Ja... Če hodiš tja, hočeš.
Torej bodo prijeli tvojega brata, ker redno hodi.
Ampak tako ne gre, presneto.
Morda, ko bo starejši.
Tvoj brat je polnoleten. Lahko ga že zaprejo.
Ja, stari! Ker je bil na protestu...
HELMUGA - CILJ
Jesus, greš ti z otroki?
Sodniku moram nesti zapisnik. Lahko? -Prav.
Poslušaj. Ne skrbi.
Gotovo pride s smetarskim tovornjakom.
Daj, Luis Mari. Tovornjak je že davno prišel.
Torej bo kmalu tu.
Naslednji teden delaš zjutraj? -Ja.
Se vidiva v ponedeljek. -Ja. -Dobro.
Kaj se dogaja, fantje? -Živjo.
Živjo, stric. -Živjo.
Grozno. Padel sem. -Presneto.
Adijo, Marcos. Se vidimo v soboto.
Jutri trenirate?
Ja, ob devetih v delavnici Gaizkovega očeta.
Prideš? -Ja.
"Agur". -Adijo.
Pridite jutri k nam na polže, prav? Greva.
Adijo, fantje. -Adijo. Se vidimo jutri.
Ne razumem, zakaj toliko trenira. Pade ali pa mu poči guma.
Kot ti in baskovščina. Niti šteti ne znaš.
Ne znam šteti? -Ne. -Bolje kot ti, pametnjakovič.
Ena, dve, tri, štiri, pet, šest, sedem, osem, devet, deset, enajst.
Toni, meni se polži res zdijo odvratni.
Naj ti pripravi kaj drugega. Pečena jajca ali kaj takega.
Jej doma in reci, da te boli trebuh.
To veš, Toni? Potopijo jih v kis, da niso sluzasti.
Koga? -Polže.
So polži sluzasti? Meni so všeč.
NAŠA DRŽAVA MORA ŽIVETI
Kako gre, Marcos? Kmalu bomo večerjali.
Nisem lačen.
Moraš večerjati, fant.
Kaj ti je, Marcos? -Nič.
V soboto ti bo šlo super. Precej boljši si kot lani.
Očka, padel sem. Pusti. -Prav.
Končaj, umij si roke in na večerjo.
Jutri moraš biti močan za trening.
Toni, sinko, poišči brata.
Pojma nimam, kje je. -Poišči ga. Daj!
Na, grem. Poiskal bom "Maseratija".
Daj, Beltza. -Adijo, fantje.
"... ko nam rečejo. Za 580 pezet
imena mest in vasi v Kastilji - Leonu in Andaluziji,
a da niso glavna mesta teh 17 provinc.
Denimo Astorga. Ena, dve, tri, odgovori. -Astorga. -Astorga.
Villamanin. -Villamanin.
Sueros de Cepeda. -Villar del Olmo. -Villar del Olmo."
"Prisluhnimo Superskopuhom!"
"Ne sprejemamo Villarja del Olma, ker je vas v avtonomni skupnosti Madrid."
Ne vem. Vi povejte.
Ne, ženska. Preveč je. Res ne...
Potem pa malo ublažite, a povejte. -Ne, pustimo to za...
Ne, povejte!
Prav, povedal bom, ampak to je res preveč.
Film, v katerem zdaj igram, torej..
Očka.
Kaj bi rad, Paquito? -Kdaj bomo kupili videorekorder?
Kmalu, sinko. Kmalu. -Kdaj?
Ko bom dobil plačane nadure. Res si naporen. Nadlega.
Francisco, prinesi ogrinjalo!
Francisco, ne slišiš mame?
Paquito, ne slišiš, da te mama kliče? Presneto!
Prihajam! Presneto, kako naporno.
Kaj je? Zakaj stojiš tu?
Tišči me.
Počakaj malo. -Počakati moraš.
Tako, srček... Pa sva. Tako...
Pura! -Mojbog! On ni nič boljši.
Mati moja, potrpljenje... -Pura! -Potrpljenje!
Večerja! -Takoj bo!
Mama, pogrej mu kroglice.
Tvoj mož ni invalid. -Res je. -In jaz nisem njegova služkinja.
Marija... -Premakni se! -Kakšna gneča.
Ne pozabi potegniti vode. -Prav. -Dobro.
OBSOJENI NA BOJ
Kje je tvoj brat? -Pojma nimam. Nisem ga videl.
Niti iskal ga nisi. Kdove, kje si bil.
Obeh imam dovolj. Večerjo imaš v hladilniku.
Bi tortiljo s šunko in sirom ali samo krompirjem? -Samo krompirjem!
Kaj je rekel? -Samo krompir.
Zakaj si tako zgodaj budna? -Nisem mogla več spati.
Manj kolesa, več učenja. To sinu vbij v glavo,
ne pa, da so le treningi, dirke in zajtrk. Razvadil ga boš.
Carmen, če kolesari, ne počne drugih stvari. -Ja, tudi uči se ne.
Težko mi je, ko je vsako soboto potolčen.
Vedno se mu kaj zgodi. -Smolo ima. Kar se bo spremenilo.
K vragu s smolo! Vsak vikend je smola!
Naj teče. To je varneje in ceneje. -Carmen...
Zajtrk, prvak! -Prvak?
Pazi, da se ne opečeš. -Prav.
Dobro jutro, sinko.
Fede. Fede?
Prinesi mi vodo.
Tiho, Beltza.
Ne pozabite ponoviti oziralne, velelne in vprašalne zaimke,
še posebej pa glagole moči, ležati, hoditi in biti.
Jose Antonio, ne pozabi, da imate letos dva izpita,
tako pisni kot ustni. -Dobro. "Agur". -Adijo.
Kaj počneš tu? -Nič. S tabo hočem biti.
Toda zdaj ne moreš biti tu.
Tudi jaz bi počel, kar počneš ti. -Tišje govori.
Kar počnem jaz? Kaj pa počnem jaz?
To... Tukaj si in na proteste hodiš.
Veš, zakaj bi to rad počel? -Ker ti to počneš.
Kaj počneš tu? Takoj pojdi k očetu!
Kaj pa počneš ti? -Mama... -Kakšna sramota!
Da ne bi polnil bratu glavo s tem!
Nehaj lenariti, loti se dela in prinesi kaj denarja domov!
Skrajni čas je. Če ne boš študiral, veš, kaj te čaka.
Tvoj oče je spet brezposeln.
Meni bodo odpadle roke od ribanja tal.
Zakaj je to moja stvar? Nisem kriv, da je oče ničvrednež!
Da ne bi še kdaj tako govoril o očetu!
Mariano, greva.
Kje je tvoj brat? -V postelji.
Ničesar ne obljubim.
Ja, Pepe, prav. Bom povedala.
Ja, v redu. Prav, bom povedala... -Pozdravi očka.
Prav, prav. Jesus te pozdravlja.
Dobro. Vse pozdravi. Adijo.
Torej? Kaj pravi tvoj bratranec?
Sprašuje, zakaj bova najela stanovanje, če imava njegovo hišo.
Tisočkrat sva govorila o tem. To je obveznost, presneto.
Ves čas bi nama visel nad glavo in ne bi bilo miru.
Vedno bi ugovarjal... Na koncu ne bi nihče užival.
Torej? Tri leta nismo bili na dopustu ne v Granadi.
Ne moremo najeti stanovanja. To veš.
Letos bo šlo, boš videla. Vsaj za teden ali dva.
Kaj boš storil? -Nekaj bom, samo pusti me.
Kdaj pridejo otroci?
Presneto, ničesar jim nisem rekel.
Marcos bo poklical, ko pride. Koliko je ura? -Skoraj ena. -Gotovo bo kmalu.
Greva noter. Gotovo prihaja.
Umiri se. Slabe novice vedno hitro dobimo. Gotovo je pozabil na uro.
Pojdi v lokal povedat očetu, da pripravljam mizo.
Ne razumem, zakaj hodite tako daleč trenirat.
Snemi ta šlem, prosim.
Mama, jaz nisem kriv, da smo se izgubili.
Pa še guma je spustila.
In to ni šlem, temveč čelada.
Čekaj? -Čelada, mama. To je čelada.
Šlemi so drugačni.
V delavnici Gaizkovega očeta je en dober.
Mi ga kupiš? Precej varnejši je.
Zamenjaj za svoje, Paquito. Znajdi se.
Kreten. -Drekač.
Drekač? Ko bom kupil videorekorder, ne boš pri meni gledal filmov!
Videorekorder? -Ja, ko očetu plačajo nadure.
Odlično. -Čelado dobiš za rojstni dan, sinko.
Kakor hočeta. Pravim le, da je varnejša.
Zakaj nista koga vprašali, če ste se izgubili? -Saj smo!
Toda kosilo ob 16h... Kdo bi verjel?
Govori z odgovornimi
in naj tvojemu sinu in prijateljem rečejo, naj ne trenirajo tako daleč.
Izgubijo se, jaz pa sem zaradi tega kolesa samo živčna.
Ti, očka, pa lepo jej!
In pij. Zadavil se boš.
So vam polži všeč?
Ja. -Ja.
Paquito je utonil v polžih. -Odlično.
Prosim te, skrbi nas. Ne vemo, kje je.
Vprašaj Joseja, pogosto so pod arkadami... -Naj vpraša Milagros.
Josefa pravi, da vprašaj Milagros. -Najprej njo. -Najprej njo.
Tukaj je! -Ne, čakaj. Prišel je.
Kje si bil? Veš, koliko je ura?
Kaj se ti je zgodilo? -Padel sem. Nič ni.
Padel? Daj, no! -Si padel? -V redu sem.
Povsem krvav si! -V redu sem. -Padel sem pač. -Padel?
Jose Antonio, dovolj! -Dovolj je bilo že prej.
Kdo bo verjel, da si padel? -Prosim vaju! -Dovolj.
Joj, presneto. Same težave.
Presneto.
V restavraciji postrežejo 96 sendvičev.
Če vsak sendvič stane 64 pezet,
koliko pezet zasluži restavracija
za vse postrežene sendviče?
Ne zafrkavaj me. Kako naj ti pojasnim?
Serije in enote. To počneš že tri leta.
Zberi se. Ni ravno težko.
Ne osvajaš ravno Himalaje.
Daj, nadaljuj. Dajmo, presneto.
Luis Mari.
Živjo, Jesus, prvak. Boste stavkali?
Kaj? Ja... Ne. Pravzaprav moramo...
Ne vem. Kakor bo rekla večina. Menda.
Večina? Tu smo vsi večina.
Kaj je? Poslušam.
Rad bi do avgusta delal nočno izmeno.
Že tri leta nismo bili na dopustu in...
Ja. Izvoli, izpolni to.
Toda čakalni seznam je.
Dogovorjeno? -Ja, hvala. -Še kaj? -Ne.
Pravzaprav, Luis Mari... Nekaj sem ti hotel povedati.
Povej. -Torej...
Zakaj ne rečeš sinu...
Če lahko, reci sinu, naj ne puščajo Marcosa samega.
Puščajo Marcosa samega? -Ja, včeraj spet. -Ja...
Ni v redu, da to počnejo malemu, Luis Mari.
Saj veš, Marcos je še otrok in to ga prizadene. In...
Saj ga poznaš. Trudi se, ampak...
Zato te prosim, da se pogovoriš s sinom,
da mu ne bodo več tega počeli.
Če res nočejo trenirati z njim, naj si kaj izmislijo. Karkoli.
Toda če so dogovorjeni z njim, naj tudi pridejo. -Poslušaj.
Po koncu te bom počakal v pisarni. Pogovorila se bova.
Tudi jaz bi na to temo rad govoril s tabo. Prav?
Dobro. Se vidiva ob 14h.
Oče bi rad kupil takega.
Beta. -Seveda, beta so precej boljši.
Oče pravi, da bodo VHS kmalu nehali izdelovati.
Od kod tvoj oče to ve?
Povedali so mu. -Kdo?
Pojma nimam. Povedali so mu, to je vse.
Res si pravi srečnež, Paco. Videorekorder!
Ja, noro.
Tvoja mama ve, da so te izključili? -Kje pa.
G. Ricardo je rekel, naj ga pokliče. Namesto mame je klical brat,
ta pa ni razumel. -Seveda. Tvoja stara ima moški glas.
Bi rad klofuto, drekač?
Stoj!
Takoj pridem.
To je tvoj brat. -Ti. Kje, hudiča, si bil?
Na terenu. Čakal sem jih.
Izvoli. Ves dan boš sam. V redu?
Opravek imam zunaj mesta. Ne vem, kdaj se bom vrnil.
Mama je zjutraj šla, zvečer se vrne.
V hladilniku imaš testenine.
Ali pa pojdi k enemu od teh.
Greva! -Izvoli...
Hvala. -Imaš ključ? -Ja. -Dobro. Grem.
Lahko prideš k meni na kosilo.
Ne, hvala. Tega bom odpeljal in odigral kakšno igro.
Adijo. -Adijo.
Adijo. Se vidimo jutri. -Se vidimo jutri. Gremo.
Beltza, gremo.
Se vidimo pozneje?
Trenirati moram. -Jaz imam tečaj baskovščine.
Potem pa nič. -Adijo. "Agur".
Izključili ga boste? Izključili?
Pri dvanajstih ga boste izključili iz ekipe?
Otrok je, mojbog. -Jesus, tako pač je.
Čeprav ne verjameš in čeprav so otroci,
je drago voditi kolesarsko ekipo.
Vsako soboto registracija,
licenca, oprema, gorivo, prostor... Kup stvari je.
Od septembra še sponzor.
Ob vsem moram še najti novega.
Luis Mari, kako naj mu povem, da ste ga izključili, ker je slab?
Ne zato, ker je slab, Jesus.
Toda mali nima tega v sebi.
To je zelo zahteven šport. Saj veš.
Ni za vsakogar. -Ja... Ker je slab.
Poslušaj, Jesus. Moraš razumeti, da Marquitos
škoduje kolegom, ko treniramo s kolesi.
Ne moremo trenirati, kot je treba.
Saj veš... Ne sledi drugim.
Ves čas ga moramo čakati, ker se ubožec izgublja.
Izbij mu kolesarstvo iz glave.
Pelji ga kdaj na Atotxo na tekmo Real Sociedada.
Morda se bo zaljubil v nogomet, ko bo videl Zamoro.
Koliko denarja? -Kaj?
Ja. Koliko stanejo vse te licence, prostor in podobno?
Ne vem. Izračunati bi moral.
Ne izključite ga še. Počakajte na sobotno dirko.
Oče je rekel, da ga dobiš za rojstni dan. -To je še tako daleč!
Ne bo čelade! Jesus, pusti to. Boš pozneje. Jej.
Takoj bom.
To bom dal Felipeju, da pusti na mizi Luisa Marija.
Prej ko to dobi, bolje bo.
Izbrali bodo iste kot vedno. -Bomo videli.
Nehaj mešati in jej!
Ne maram leče. -Moraš jo jesti. Bogata je z železom.
Reci sinu, naj je. Mene ne uboga.
Marcos, nisi slišal mame? Leča.
Jej!
"Ne greš od mize, dokler ne poješ!"
"Če ne za kosilo, za malico. Če ne za malico, za večerjo!"
Marcos, Toni, gremo igrat nogomet?
Morda gremo na sprehod.
Drekač!
Toni, prideš za trenutek?
Pred dvema tednoma so te izključili,
tvoje mame pa kljub dogovoru še ni bilo.
Ničesar ne vem. -Še nisi povedal, kaj?
Sem. Res, gospodična.
Zakaj pa ne pride?
Kako je tvoj brat? -Dobro. Kot vedno.
Že dolgo ga nisem videla.
Občasno ima delo zunaj mesta.
Je še v gradbeništvu? -Včasih. Odvisno.
Ja...
Zelo rada bi se pogovorila s tvojo mamo.
Ni je doma. Včeraj je odšla s tipom, s katerim je zdaj.
Ti pa si sam?
Z bratom.
Veš, kdaj se bo mama vrnila?
Ne.
Gotovo bom kupil beto.
Vsi pravijo, da je nakup VHS metanje denarja skozi okno.
Tvoje muhe... Kaj bomo z videorekorderjem?
Ste končali? Kaj pa vi veste o videorekorderjih?
Spet jetrca? Niso mi všeč. Želodec se mi dviguje.
Briga me! Vseeno boš pojedel.
Dobro, dovolj.
Kapo dol za mizo.
To ni kapa, "txapela" je, baskovska beretka.
Biti mora takšna...
Oblikovati se mora po glavi. Moram vse pojasniti?
Poslušaj. Tvoj oče ima zelo debelo glavo.
Zato mu ta kapa ni prav. Grozno si videti, zet.
Slišiš svojo mamo, Pura?
Cele dneve enako... Samo zbada, presneto!
Kaj? Sem se zlagala?
Ni bilo večjih, očka? -Ne, ni jih bilo. -Vidiš? Sem rekla.
Kdo pa je zdaj?
Toni? -Živjo.
Kar naprej. Zakaj si pripeljal psa?
Spodaj je bilo odprto. -Dobro. Kaj bi rad?
Nič. Je Paco pojedel, da se pride dol igrat?
Ne. Paco ne bo šel ven. Pozno je že.
Ponedeljek je, srček. Daj, pojdi domov.
Prav. Pa jutri. Jutri, Paquito. -Prav, Toni.
Pazi nase.
Ta tvoj prijatelj nima doma? -Ima ga.
Kot ga ne bi imel, mama. Sramotna družina.
Izključi radio med večerjo!
Kljub beretki in radiu se baskovsko ne boš naučil, bedak.
Neznanje je grozno, Pura. Grozno in drzno.
Nekaj ti povem. Jezikov se najlaže naučiš, če jih poslušaš.
Poslušanje je ključno.
Kako sem se vrnil iz Nemčije? Daj, povej malemu.
Brez prebite pare.
Govoriš nemško, očka?
Ne. Malo.
"Kartoffel" je krompir. "Bier" je pivo. "Auf Wiedersehen" je na svidenje.
Vse pa razumem.
Moramo razumeti, Paquito. Sicer te ljudje lahko pretentajo.
Z baskovščino bo enako.
Presneto, ali pa mi ni ime Alselmo Sanchez!
Ojej, Nemčija...
Večerjajmo, Beckenbauer.
Oho...
Ampak samo do konca sezone.
Če ne bo rezultatov, ga naslednjo sezono ne bo.
Je že kaj novega o izmenah? -Ne, sem ti že povedal.
Seznam imen bomo objavili, čim izvemo.
Najlepša hvala.
Kaj pravi? -Nič. Da hočejo mlajše. -Mlajše? -Ja.
Potem pa nič. Iščeva naprej. -Seveda.
Toda ta stara je res mlajša.
Si kupila inčune? -Bova pozneje.
Mariano. -Kaj?
Danes morava govoriti s Felixom. Če ne boš ti, bom jaz.
Moraš biti strožji do malega. Ne spoštuje te, a si njegov oče.
Toda... -Ni se mu treba učiti, če noče, naj pa zasluži in nam pomaga.
Poglej, kako živimo. Komaj iz meseca v mesec.
Govoril bom z njim. -Odlično. Pri njegovih letih si ti že delal.
Še precej mlajši. -Povsem drugačni časi so bili.
Morda, smo pa prav tako revni, kot ko smo šli iz vasi.
Če bi bil moje oče živ, presneto, bi ga kap.
Iz vasi smo šli zaradi tega.
Josefa? -Kaj?
Zakaj si pred dnevi udarila Felixa?
Torej... Ker je bil, kjer je bil, in počel, kar je počel.
Zagotovo? -Seveda.
Felix ni počel nič narobe. -Ja, to ti praviš.
Jose Antonio, sin, kaj počneš?
Kaj počneš tu, sin? -Nič. Gledam.
Pa tvoj brat?
Verjetno je doma. -Pridi, gremo jest.
Felix! Poglej, ali je v sobi.
Ni ga.
Čakaj, Marcos. -Kaj je?
Je številka dobro pritrjena? -Ja, poglej.
Voda? -Je. -Hrana? -Pravkar si mi jo dal.
Dobro. Fantje, gremo!
Dajmo, Marcos.
Gremo, Marcos! -Dajmo, noter.
Moj oče je naporen. Daj, očka, vžgi!
Dajmo! -Dajmo, Marcos!
Dajmo! -Dajmo!
Dajmo!
-Še!
Previdno!
Ste ga videli? -Jaz ne.
Jaz tudi ne. -Kje je?
Mojbog.
Daj, prvak. V redu je, je že mimo. Daj, greva.
V redu je. Padel je, a mu ni nič. Je že mimo.
Ni ga treba šivati. Samo rano mu čistijo.
Povoj bo dobil in to je to.
Izvoli, prvak. 4000 pezet.
Dobra je.
Je v redu? Jo boš nosil?
Ja. -Ja?
Jesus! Jesus, seznam z nočnimi izmenami je zunaj.
"Jesus Cormona Sanchez NEPRIMEREN"
Zakaj nenadoma hočeš k mojemu bratrancu? -Zato, ženska,
da ne bo jezen, ker najemamo stanovanje, a imamo hišo.
To je Pepe. -Ja. Nočem, da pozneje kaj ugovarja.
Rekla sem že, da nas ne bo, a ga bom klicala.
Še bolje. Privarčevali bomo. Kakšen tip...
Ne vem, Pepe. Ne, ves mesec bo preveč.
En teden, največ deset dni.
Prva polovica?
Ja, lahko. Ja, prav, pripeljemo.
Ja, ja. Ja. Zakaj pa ne?
Ja, tudi sir. Prav.
Ni za kaj. Pozdravi teto in bratrance.
Dobro. Se slišimo. Prav. Adijo.
Adijo, adijo...
Kaj pravi? -Naj ostanemo ves mesec. -Ves mesec?
Odpade!
Kaj še pravi? -Naj pripeljemo klobase "chistorra".
Obseden je z njimi. Res je naporen.
Nehaj. Vse bi dal za nas.
Te klobase ima rad. Tam jih ni.
Poleg tega pa pazi, kako govoriš.
Ti se daviš s "piononosi", ko pridemo k njemu.
Zakaj? Ker jih tu ni. Torej razumi Pepeja. Raje molči.
Halo? Živjo, Josefa.
Ja. Ne, nisem ga videla.
Ja, toda Marcosa ni. Ne vem. Umiri se.
Umiri se, pojavil se bo. Čakaj...
Čakaj, pravkar je prišel. Dala ti ga bom. Izvoli...
Mama Joseja Antonia sprašuje, ali si videl Felixa.
Živjo.
Ne. Nisem ga videl zunaj.
Pravkar sem se vrnil iz šole.
Prav. Adijo.
Očitno že ves dan ne vedo, kje je.
Ta tudi... Kje je? -Jaz dobro vem, kje je.
Za mizo.
Toni. Čakaj. -Felix.
Beltza... Kaj se dogaja? -Tukaj je.
Ko vidiš mojega brata, mu daj to.
Zakaj mu ne daš ti? Sta se sprla?
Ne sprašuj. Daj mu to.
Prav. -Mene pa nisi videl.
"Agur. -Agur."
Kaj počneva tu, Mariano?
Zaspiva. Spočijva se. -Morala bi iti na policijo.
Na policijo? Ni še minilo 24 ur.
Potem pa bi ga morala še iskati.
Josefa, ves dan sva ga povsod iskala.
Pri nekem prijatelju je. Ali kaki punci.
Mojbog, Mariano! Pri punci?
Ja, moški je. -Pri punci! Ko bi le bil.
Počni, kar hočeš.
Ne bom ostala tu in gledala v strop, ko ne vem, kje je moj sin.
IRUN FRANCIJA
Mi boš povedal ali ne?
Greva na sprehod.
Če bi mi dali nočno izmeno, se to ne bi dogajalo.
Ti nisem rekla?
Ja, Carmen. Kaj naj?
Poslušaj me in mi vse povej. Ne upaj preveč.
Živjo, Isabel. -Živjo.
Včasih si bolj otročji kot Marcos. Že tretje leto nisi dobil izmene.
Zdaj vem, zakaj bi tako rad šel k mojemu bratrancu. -Ja...
Kaj tisti človek pravi za malega? -Torej...
Če se ne bo izboljšal, ga bodo izključili. -Ubožec moj mali.
Živjo. -Živjo. Kako gre?
Vesta, kje je Felix? -Ne.
Iskala sva ga po vasi in klicala vse znance, pa nič.
Ja... Morala bosta prijaviti izginotje, ne?
Ja, seveda. Bo treba. -Ja, bo treba.
Dobro. Ne skrbita, se bo že pojavil.
Ja. Greva domov. Jose Antonio je ves dan sam in...
Tako... -Dobro. Adijo. -Vesta, kje sva... -Hvala. -Adijo.
Onadva imata težavo, ne pa midva, Jesus.
Pridi, greva še midva domov.
Nisem več pri volji za sprehod.
Mama!
Kaj je? -Vrzi mi ključ!
Izvoli, prihaja!
Živjo.
Francisco! -Fantič! -Francisco, sinko!
Si v redu? Daj...
Anselmo! Tvoj sin!
Si v redu? Ja?
Daj to stran in daj led, da se ne vname. -Utihni in me pusti!
Tako bo oteklina prej uplahnila. -Zdaj si že zdravnica.
Tako se to dela, Anselmo!
Si v redu, srček?
Kako pa ti je ime, lepotica? -Mirta.
Mirta. Od kod si?
S Kube, gospa. -Izvoli.
Kaj je to? -"Pestinos". Znana slaščica iz mojih krajev.
Kuba je zelo daleč, ne? -Ja, je.
Še nekaj... Pri nas pogosto jemo kubanski riž
Ja? -Iz tvojih krajev.
V moji domovini ni te jedi. -Ne? -Ne.
To ste si vi izmislili, tako kot rusko solato. -Ja?
Ruska solata ni iz Rusije? -Ne. -Ojej. -Kakšno neznanje.
Jaz grem. Hvala za vse. Adijo, mali. -Naj te bog blagoslovi, lepotica.
Te boli, sinko? -Seveda ga boli.
Ne mahaj toliko. Prehladil se bo.
Mama!
Mama? Živjo, Beltza.
Dejstvo je, da so bile živali odvisne druga od druge,
preden če je človek spremenil ekološko ravnotežje.
Poznam dolg in neverjeten krog od skromne trave do jastrebjih kljunov,
v tem primeru pa so vmes celo divje svinje in volčji zobje.
Vprašala bom. -Ne vidiš, da ga ni?
Vprašala bom. -Josefa! -Počakaj.
Iščem svojega sina. Felix mu je ime.
Poznaš ga. Pred dnevi je stal zraven tebe.
Jaz sem Josefa in moj sin je pogosto tu...
Počne to.
Že več dni ne vemo, kje je.
Prosim vas, če kdo kaj ve...
Sporočite. Tukaj živimo. V drugem nadstropju.
To je moj mož Mariano.
Prosim, povejte nama, če kaj veste.
Prosim. In hvala.
Greva, Josefa.
Halo? Halo?
Halo? Felix?
Prekinilo je.
Oprostite. Pridite z mano, prosim.
Ti je črnka všeč? -Kje pa.
Mali lažnivec. Iz letala se vidi.
Ni res. -Ja, ja...
Ha ha... Jaz pa...
Veš, kaj je to? -Pojma nimam. Ovojnica.
Ja, ampak ali veš, kdo mi jo je dal?
Mirta? -Daj, no, bedak! Vidiš, da ti je všeč?
Ne. Dal mi jo je Felix, da jo dam njemu.
Toda nisem mu je še dal.
Zakaj ne? -Ker se ni vrnil v vas, odkar mi jo je dal.
Kdove, kaj piše. Gotovo je kaj slabega.
Kaj piše?
Si neumen, ne? Rekel sem, da ne vem.
Ne razumeš. Nisem je odprl. Malo se bojim.
Pa jo daj njemu, da jo odpre. Njegova je.
Pa če bi jo previdno odprla in potem zalepila s slino?
Ali pa jo odpriva in reciva, da nama je dal odprto.
Nama? Ne vlači me v to.
Potem pa ne preberi.
Ne bom, briga me za to. Ne nadleguj me več. -Nisi normalen.
Jaz tebi vse povem. To, da jo imam, je skrivnost.
Hočeš klofuto? -Ne! -Ne? Drekač!
Toni, pospravi vse to. Tvoj brat prihaja iz bolnišnice.
Vi pa pojdite. -Izvoli.
Ste gluhi? Gremo!
Presneto, Tonijeva mama pa je zoprna. -Še veš ne.
Zamujaš.
"Maserati" je v komi, ne? -Pojma nimaš. -Seveda. Narkoman je.
Kako ti to veš? -Brat mi je povedal.
Se tvoj brat še ni vrnil? -Ne.
Črnka te je pozdravila, tista iz frizerskega salona.
Ona me ne zanima. Sicer pa ji je ime Mirta.
Pojma nimata.
Sta za tekmo na igrišču? -Lahko. Super.
Hvala.
Sesut sem, brat.
Pusti Fedeja, spočiti se mora.
"JUTRI BO DRUŽBA TVOJ ZAPOR"
Vsak zapornik, ki se ubije,
je en člen več v tvoji verigi." -Tvoj brat je hudo bolan.
Hudo bolezen so mu diagnosticirali.
Toda okreval bo. Vedno okreva.
Boš videla.
Tokrat ne bo.
Zakaj?
Ker ob umrl. Fede ima aids, sinko.
Ni to bolezen pedrov?
In narkomanov.
Toda Fede je peder?
Ne, Toni. Fede ni peder.
Kaj se dogaja, mali?
Čestitam za ocene, Bea.
Alvaro. Francisco. Isa.
Toni. Luisa. Diego.
In... Jose Antonio.
Tako. Vsi vi, ki se morate septembra vrniti,
se učite, prosim. Pa ne tako kot sicer.
Ogromno časa imate za igro.
Zabavajte se, pojdite na plažo, bazen...
Uživajte počitnice.
Izkoristite to čudovito sonce. Vsem želim prijetno poletje.
"Na določene dneve se zdi, da sonce nikdar ne bo ugasnilo,
drugi dnevi pa so bolj žalostni od slovesa na železniški postaji.
Vedno je tako v življenju, ko nam dobro gre...
Nekega dne zaviješ okrog vogala in si zviješ gleženj.
In tista pajkova mreža, ki visi v moji sobi...
Ne bom je odstranil, moti me ne, le v svojem kotu je.
Odraščal sem blizu tirov in vem,
da žalost in sreča z istim vlakom potujeta.
Hočeš videti svet? Poglej ga, pod tvojimi nogami je.
Leta minevajo, a nič ni tako, kot sanjal sem.
Če dobro oči ne zapreš, marsičesa ne vidiš.
Ne bojim se hudiča. Ne vidiš, da ne morem zgoreti?
V peklu ni več ognja kot pod mojo kožo.
Hočeš videti svet? Poglej ga, pod tvojimi nogami je."
Halo?
Felix! Ja, sam sem.
Zakaj si odšel?
Ne, ne vem, kje sta. Nočeš govoriti z njima?
Zelo ju skrbi.
V redu, prav. Učil sem se.
Seveda bom naredil, boš videl.
Veliko se učim, kot mi ti vedno govoriš.
Tudi jaz. Toda zakaj ne prideš? Prihajata.
Kdo je klical? -Toni.
Tako torej. Počakajte pred mojim stanovanjem,
ko moji starši in babica odidejo, pa zažvižgam. Prav? -Prav.
Če "Virutin" brat ne bo pohitel...
Daj, no. Koliko je ura? -18.10. -Se zafrkavaš? -Ne.
Tam je, prihaja.
Kako ste, fantje? Imate denar? -Ja.
Dobro. Pridite z mano, izberite film in me počakajte zunaj. Prav? -Prav.
Paquito, ne drenjaj se.
Stari, kakšne ženske! -Noro!
Cel kup jih je! -Fantje, nimam ves dan časa.
Kaj bomo izbrali? -Ne vem. -Vsi so dobri.
Potem pa dajmo tega.
Kakšen frajer! Zaljubljen je v črnko in bi rad gledal to!
Ne! -Utihni, drekač.
Pa ta, brat? -Lahko.
Tega. -Ne, tega raje ne, ker...
Bratu je bilo ob tem slabo. Dobro?
Ti je lahko slabo, ko gledaš pornič? -Ja, če je zelo grob. -Se zafrkavaš?
Poslušajte. Na vašem mestu
bi za začetek izbral tega.
Poglejmo...
"Rožnata školjka"...
Presneto... -Super zveni, kaj?
Ja, ja. -Tega. -Ja. -Gremo.
Tega.
Gremo, gremo, gremo...
Gremo! -Hitro, stari!
Hitro! Hitro! Noter, noter...
Stari, tvoji kar niso in niso šli!
Kaj je? -Tiho bodite...
Babica se slabo počuti in je ostala v sobi.
Kaj bomo? -Nekdo mora stražariti na hodniku. -Jaz ne bom!
Eden od vas naj bo? -Zakaj? Pa ti? -Moja sta stanovanje in videorekorder.
An, ban, pet podgan, štiri miši, v uh me piši,
vija, vaja, ven.
Gremo! -Beda! -Jose, stražari. Vidva bosta ostala tu.
Dobro stražari. Pazi, da ne bo jokala. -Umiri jo.
Daj mi film. Vključi televizor!
Poglej Paquita! -Ne glej me!
Nehajta se smejati. Ne morem se zbrati.
Ne glej me!
Stražari! -Presneto!
Prihaja.
Namenoma se poreže, preluknja gumo, si izmisli padec... Ne vem.
Tako pravi Luis Mari. -Hočeš reči, da v resnici ne pada?
Nekaj takega. Nekdo ga je videl...
Kakorkoli, vrnil mi je denar, mali pa ni več član ekipe.
Kaj pa zdaj? Kako mu bova povedala?
Srce me boli, Jesus.
Ničesar se ne domislim.
V soboto bo zadnja dirka. Nečesa se morava domisliti.
Odpri. -Kaj je to? -Samo odpri.
Toda...
Zastavila sem mamin pribor in to so mi dali.
S tvojim in mojim deležem lahko v Granadi najameva stanovanje. -Toda...
Ženska... Tako dobra si.
Vrni jim denar in vzemi pribor. Se bova že znašla.
Zdaj morava razmisliti, kaj bova rekla malemu.
Si vedel, ne?
Kaj? -Si vedel, kaj počne tvoj sin?
Mama je psica...
Ne govori tako. -Res je.
Zakaj skrbiš zame kot kakšna medicinska sestra?
Skrbim zate, ker si moj brat.
Saj je vseeno. Mama je psica in to je vse.
Kje za vraga je? Kaj počne?
Pojma nimam.
Toni.
Kaj?
Zažgite me.
Ne govori neumnosti. Ozdravel boš, boš videl.
Vraga bom.
Naj bosta prekleta in Bog in Marija!
Obljubi mi. -Kaj naj ti obljubim?
Da me boste zažgali.
Kdo bo obiskoval moj grob? Tvoja mama?
Če boš umrl, bom jaz. Ampak ne boš umrl.
Zažgite me. S pepelom pa naredi, kar hočeš.
Toda ti to naredi. Prav?
Vrzi me v stranišče... Ali pa v reko.
Ali pa ga potegni v nos.
Karkoli, samo da ne bom nekje gnil.
Mama naju ne mara. Nikoli naju ni imela rada.
Samo oče naju je imel rad.
Zakaj je odšel?
Zato, Toni. Zato.
Ko bom umrl, zapusti to vas.
Poslušaj me. Pameten fant si, Toni.
Zapusti to prekleto hišo.
Pojdi k stricu v Bilbao ali kamorkoli že.
Mamo pa naj jebe, kdor hoče.
Zaporniki na ulice, popolna amnestija!
Začnite pisati.
Oprostite.
Jose Antonio, pojdi za trenutek ven.
Zakaj? Nisem prepisoval.
Pojdi ven.
Kaj je?
Drekač pride? -Pojma nimam.
Tu je.
Dolgo sva čakala. -Kaj je? Nisem mogel prej. Umirita se.
Zakaj kapa? Vroče je. -Kaj te briga? Daj sem, bedak!
Presneto, Paquito. Čedalje hujši si. -Kaj pa vidva vesta?
Gremo noter? -Gremo.
Pusti me! -Teci!
FELIX, NE BOMO TE POZABILI
Ubogi Jose. Kakšno sranje. -Ja, seveda. -Brata mu je ubila bomba.
Grem domov.
Ojej, moji starši! Skrijta me! -Nehaj!
Skrij ga! Vidiš, da noče, da vedo.
Tvoji ne vedo za lase? -Ne. Zakaj? -Presneto...
Kakšna rit si, Paquito. -Boš ves dan nosil kapo?
Ne vem. Bom videl, kaj bom. Pustita me. -Grem. -Jaz tudi.
Mirta. Mirta!
Mirta, ne odhajaj! Poglej me!
Mirta, ne odhajaj, prosim! Kaj? Ne slišim te!
Poglej me!
Kaj si naredil z lasmi? K vragu ti in mama, ki te je rodila...
Živela vojaška ETA...
Žal mi je. Zapreti moram dvorano.
Greva, Jose Antonio, sin.
Kakšna glava, Paquito! Groza!
Nehajte me zafrkavati!
Skoraj na balin so te!
Kakšna rana je to?
Očka... Aparat ne deluje dobro.
Boš ostal tak? -Ne vem.
Poslušaj, Jose. Kako je biti najbolj priljubljen sin v vasi?
Pojma nimam.
Morda bodo poimenovali ulico po tvojem bratu. Ali pa trg.
Res? Za vedno? -Za vedno. -Noro, stari!
Poslušaj. Pa tvoj očka? Je dobil službo?
Ja. Hišnik je v mestnem svetu. -Za stalno?
Ne vem. Menda.
Torej ne greš nikamor za počitnice? -Ne.
Jaz tudi ne. -Mene bodo morda peljali v nekakšen popravni dom.
Groza. To je huje kot vojska.
Briga me. Ne vem, kaj je huje.
Oblači se.
Si prepričan o tem, Jesus? -Imaš boljšo zamisel? -Povej mu. -Kaj? -Ja.
Daj, no. Neumnost. Si znorela? -Če te kdo vidi... Sramota.
Nihče me ne bo videl. Nehaj. -Tukaj je.
Torej, Marcos? In danes? -In danes?
Si se dogovoril za trening s prijatelji ali greš sam?
V Gaizkovi delavnici smo dogovorjeni.
Kje pa boste danes trenirali?
Ne vem, očka. Tu nekje. -Tu nekje, ja...
Dobimo se v delavnici, ker ima Xabi neko okvaro,
pozneje pa bomo šli tja, kamor gremo vedno.
Grem na stranišče.
Greva.
Kaj je? -Vzemi. -Kako to misliš?
Razmisli. Ne tu. To moram narediti na ulici.
Vsaj mislim... -Ja, seveda.
Kaj počneta? -Nič.
Tako, je že.
Čelada.
Grem. -Tudi jaz grem.
Po cigarete moram.
Hej, ti! Marcos, tvoje kolo!
Gremo! Marcos, tvoje kolo kradejo!
Hej, ti! Stoj!
Presneto.
Si v redu?
Hvala. -Si v redu? -Ja, hvala. Najlepša hvala.
Seveda... "Agur". Adijo.
Hvala. Res hvala. -Pazi nase. -V redu sem.
Kaj naj zdaj rečem staršem? Ubili me bodo.
Ukradli so ti ga. Tako pač je.
Ni nihče ničesar videl?
Eden od prijateljev pravi, da je bil videti kot cigan.
Barabe.
Poslušaj. Lahko rečem, da sem ga dal tebi?
Ja. Kaj pa bo, če tvoji starši kaj rečejo mojim?
Sranje.
Kje si pustil kolo? -Pri Puri.
Kaj? Pa če ga vidi njen sin? Ti... -Ne bo ga videl.
Ti pa se nehaj smejati, prosim.
Očka...
V redu je. Poglej, Carmen. Je, kar je.
V nedeljo po dirki se bo kolo pojavilo. To je to.
Septembra pa bomo videli. Celo poletje imamo za razmislek.
Grem jaz ali boš ti? -Ne, ti.
Ojej, Marcos. Kje je kolo? -Pustil sem ga Paquitu.
Paquitu?
To ni normalno.
Toni, pridi.
Živjo. -Živjo.
To imam zate.
Kaj je to? -Ne vem. Od Felixa je, toda tvoji starši ne smejo videti.
Moj brat je zelo slabo. Peljali ga bodo v bolnišnico v Vitoriji.
Prenočil bom z njim.
Grem. Greva.
Presneto... Hej.
Joj, to je grozno težko.
Odloži ga. -Presneto. -Ga je Paquito videl?
Kje pa. Spi kot ubit. -Odlično. -Mi pojasniš, kaj je s tem kolesom?
Je lokal tvoje prijateljice še prazen?
Mislim, da. -Preveri, ali lahko kolo pustim tam.
Kmalu ti bom vse razložila, obljubim.
In na zajtrk vabim. -Prav.
Adijo in hvala. -Ni za kaj.
Pridi, Marcos, greva.
Res ne bi nekaj prostih dni?
Ne, Luis Mari.
Delo v tovarni mi bo pomagalo.
Najhuje je, ko sem doma.
Morda septembra. Ko bo vse to...
Ne vem. Ko bova vse to sprejela, bi malega nekam peljal,
če se strinjaš. -Seveda.
Kako se drži on?
Mislim, da ni... Da se vsega še ne zaveda.
Tudi jaz se ne.
Najpomembneje je, da boš v redu. Da bosta v redu.
Ja... -Jesus.
V soboto bi rad videl Marcosa v prvi vrsti na dirki.
Toda, Luis Mari...
Vsi stroški zaradi pogreba... -Ne, ne. Pusti denar.
Marcos je v ekipi in niti besedice več.
Za kolo ne skrbi. Drugo mu bomo kupili.
Hvala.
Si videl Marcosa?
Ne. Ne njega ne njegovega očeta.
Dobro. Srečno. -Hvala.
Daj jih. Na glavo.
Gremo.
SEPTEMBER
Paquito. -Povej. -Veš, da je frizerski salon zaprt?
Ja. Očka pravi, da bodo prodajali sadje ali nekaj takega.
Groza, stari.
Kje se boš zdaj ostrigel na čelado? -Kreten! -Drekač!
Jutri bodo v šoli objavili rezultate popravnih izpitov.
Vem. Gotovo sem vse padel.
Videl boš mojega očeta... -Jaz sem vse padel.
Kako veš?
Nisem bil na izpitih. Ne zafrkavaj.
Groza. V ponedeljek pa spet v šolo.
Smo za tekmo? -Ja. Ampak menjajmo ekipo.
Paquito z Marcosom, jaz pa s tabo, Toni. -Zakaj? -Ker ti ne gre, Paquito.
Dobro, a ne streljajte močno. Nova očala imam.
Ne bodi drekač. Dajmo!
"Živjo, stari. Pripravi se, konec je igre.
Ena, dve, tri, dovolj!
Zdaj se začenja prava dirka.
Odstraniti moraš barve na svojih oknih.
Zdaj vidiš jasno?
Dobrodošel, sin, v realnosti.
Umij si roke.
Vstopi, sin, vstopi in ne trkaj.
Nikoli se ne predaj.
Nikoli se ne predaj!
Svet se vrti, ko pade, pa ugrizne se v rep.
Zakaj si moral odrasti? Naj bo preklet ta dan!
Moraš zmagati in daleč korakati, moraš navdušiti.
Ne boš mogel verjeti!
Biti moraš boljši od drugih.
Sam si!
Dragi moj sin, stari moj.
Štej nazaj. Štiri, tri, dve, ena, dovolj!
Svet se vrti, ko pade, pa ugrizne se v rep.
Zakaj si moral odrasti? Naj bo preklet ta dan!
Dobrodošel v klubu zmagovalcev.
Vse nam boš vrnil.
Priden si, stari!
Svet se vrti, ko pade, pa ugrizne se v rep.
Zakaj si moral odrasti? Naj bo preklet ta dan!
Svet se vrti, ko pade, pa ugrizne se v rep.
Zakaj si moral odrasti? Naj bo preklet ta dan!"
MEDIATRANSLATIONS