Planeten jorden är så spektakulär
att det är lätt att missa de små tingen i livet.
Men om man tar en närmare titt...
...finns en hel värld att upptäcka.
En värld där små hjältar...
...och små monster...
...behöver otroliga superkrafter...
...för att övervinna mot alla odds.
Den afrikanska savannen.
Ett land av legender.
Hem för några av planetens största...
BERÄTTARE: PAUL RUDD
...och mest majestätiska djur.
Men under elefanternas fötter finns en outforskad värld.
Springnäbbmössens värld.
Där vimlar av alla möjliga fantastiska små växtätare och pyttesmå predatorer.
Men att vara liten i jättarnas land är inte lätt.
Och när hjorden kommer hitåt blir livet mycket svårare.
En springnäbbmus är inte mycket större än en hamster.
Men mycket snabbare.
Räknat efter kroppsstorlek är den tre gånger snabbare än en gepard.
Den rusar i nära 30 km/h i sitt ständiga sökande efter föda.
Den måste äta nästan en tredjedel av sin kroppsvikt varje dag
för att orka med sitt höga tempo.
Så den har byggt ett nätverk av gångar över tusentals kvadratmeter
för att hitta nog med föda även under torrsäsongen.
Kobran hugger snabbare än ögat kan uppfatta.
Men musens gångar hjälper henne att hålla sig steget före.
Springnäbbmusens liv är frenetiskt... och ensamt.
Olikt kungarnas av det här stora röda slottet.
Dvärgmangusten skapar ofta ett hem i termithögar.
Den är inte större än en hand,
och finner styrka och värme i sitt stora antal.
Morgnarna på savannen är förvånansvärt kalla.
Man vill gärna ligga och dra sig.
Men inte idag.
Den här lilla näshornsfågeln är hungrig.
Och ivrig att skaffa frukost.
Tjugo manguster och en näbbhornsfågel kan verka som en udda samling.
Men när man är liten lönar det sig att hålla ihop.
Mangusten jagar fram byte.
Medan näbbhornsfågeln håller utkik efter fara.
Dvärgmanguster patrullerar ett vidsträckt område,
stort som 50 fotbollsplaner,
och markerar sitt territorium efter vägen.
Ju starkare doftmarkering, desto större verkar de för andra.
Även under torrsäsongen förser deras täppa dem med all föda de behöver.
Även om de är Afrikas minsta köttätare
är de inte rädda för att ge sig på storvilt.
En giftig pelinobius muticus.
Genom att gripa varje tillfälle i flykten
kan den här ihärdiga gruppen överleva även genom hårda tider.
Men när regntiden kommer förändras allt.
Livet ute på vägen erbjuder föga skydd.
Men mangusterna håller sig trygga och varma.
De har valt sitt hem väl.
Termitkullar erbjuder utmärkt skydd från elementen.
Genom att blanda saliv och jord
bygger de här företagsamma insekterna slott som är hårda som cement...
...och stora som en elefant.
Efter regntiden börjar de stora djuren anlända.
Elefanterna är de första som påverkar landskapet.
Ett fotavtryck skapat av fem ton...
...ger en vattenvärld där det vimlar av alla möjliga smådjur.
Inklusive ett av jordens äldsta.
Sköldbladfotingar har levat i små dammar som den här
ända sedan de skapades av dinosaurers fötter.
Bara några dagar efter regnet är hela savannen grön.
Djuren börjar proppa i sig grönskan...
...vilket får enorma konsekvenser.
En springnäbbmus kan aldrig flytta på en så stor hög.
Men hjälp är på väg.
Dyngbaggarna ger sig på en färsk hög efter bara några sekunder...
...och hoppas hinna iväg med sin del av bytet
innan de får konkurrenter.
Den här bollen är väldigt dyrbar.
Den är hans föda och hans förhoppning att få en maka, allt i ett.
I den här lilla världen kan ett enda steg vara en motgång.
Och en skenande hjord kan innebära katastrof.
Över en miljon gnuer och zebror, den största migrationen på land.
Löftet om färskt gräs driver dem... rakt hitåt.
Kronvipor bor ute på den öppna savannen.
Den här honans äggrede hotas att bli nedtrampat.
Den är bara ankelhög
men tvekar inte att stå upp emot en gasell.
Men en gnuhjord går inte att stoppa.
Otroligt nog är alla hennes ägg oskadda,
men det dröjer en månad innan de kläcks.
Springnäbbmusens gångar led större skada.
Det är dags för vägarbete.
Tillbaka i snabbfilen.
Medan hjorden betar gräs beger sig girafferna till träden.
Akaciorna är fulla av nya blad.
Skyddade av långa törnen.
Men de förslår föga mot en halvmeterlång tunga.
Men trädet har en andra försvarslinje.
En armé av akaciamyror störtar fram till dess försvar.
De ger sig på varje del av giraffen som de kommer åt med sina käkar.
Tills den slutligen går vidare.
Akaciorna har särskilda tjocka törnen som är hem för dess lojala armé.
Och kupor av nektar i myrstorlek, som håller dem med föda.
Genom att samarbeta kan smådjur trotsa jättar.
Men ibland är det bäst att fly.
Knivvassa betar,
150 kilo muskler...
Ett vårtsvin är imponerande.
Och mangusten vet precis vad den är ute efter.
Att bli lite ompysslad.
De djärvaste mangusterna får de saftigaste fästingarna.
Resten av gruppen ansluter, och vårtsvinet får en ordentlig massage.
Snart kommer fler kunder till mangusternas salong.
Mangusterna märker även ut stamkunder som sitt territorium.
De som är små och smarta nog
kan utnyttja även farliga djur till sin fördel.
Oxhackare kan nå de högsta belöningarna.
Med sina vassa näbbar tar de kål på parasiter.
När en värd är nöjd, flyger de vidare till nästa.
Oxhackare hämtar nästan alla sin föda hos hovdjur.
Med lite uppfinningsrikedom och genom att inte vara sparsmakade,
gör smådjur det bästa av migrationen.
Men rovdjuren som följer kan vara svårare att tas med.
Vipans ägg har nyss kläckts.
Hennes unge tar sina första steg...
...i en farlig värld.
Schakaler är opportunistiska jägare.
Och ju mindre djur,
desto lättare byte.
Ett desperat försök.
Den modiga mamman gör allt hon kan för att dra uppmärksamheten till sig...
...och bort från fågelungen.
Så länge den inte rör sig, är den nästan osynlig.
Men myror som bits är svåra att ignorera.
Mamma gör en avledningsmanöver.
Hon distraherar schakalen precis tillräckligt.
Men hon måste fortsätta skydda sin unge
till migrationen har dragit vidare.
Hjordarna störs av en minimigration
som följer dem överallt.
Svärmar av flugor stör de större djuren.
Men i minivärlden är det en flyttbar restaurang.
Och långt bort från hjordarna, isolerade på klipputsprång,
väntar agamerna på att födan ska komma till dem.
Oftast är det lite chansartat.
Så när ett större djur uppenbarar sig...
...måste de ta chansen.
Lejonen kommer hit och vilar under dagens hetta.
Och med dem följer flugorna.
Massor av flugor.
Lyckan står den djärve bi.
Men bäst att inte väcka det lejon som sover.
Man kanske kan ta en mindre synlig väg.
Man kommer undan med mycket när man är liten.
Men om du trotsar faran...
...gör det med måtta.
Marken torkar ut, och hjordarna drar vidare.
En del är glada att de försvinner.
Friden återvänder.
Springnäbbmusen kan nu kila omkring ostört igen.
Jaga insekter i hög fart...
...utan något som stoppar den.
Årstiderna växlar...
...och nya utmaningar väntar.
Ett uttorkat elefantfotspår kan vara ett oöverstigligt hinder.
Men den lilla skalbaggen är stark.
Den kan lyfta tio gånger sin egen kroppsvikt.
Och nu när hjordarna är borta kan han inte undvara sin boll.
Hans enorma kraftansträngning lönar sig.
En hona, som är redo att dela hans värdefulla ägodel...
...och para sig med honom.
Livet är gott även för mangustern.
Åtminstone för det mesta.
En ensam manguster kan lätt falla offer för en kobra.
Men när de står enade...
...är det här lilla gänget oslagbart.
Och nu har de fått nya rekryter.
De är bara en månad gamla,
men om bara tre månader till
är de fullvärdiga medlemmar av gruppen.
Fast de ställs mot den största migrationen på jorden
överlever dessa små hjältar, och frodas dessutom.
Savannen är legendernas land.
Och som det visar sig
är några av de största historierna här... pyttesmå.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson