Planeta Země je tak úžasná,
že je to, co je malé, snadné přehlédnout.
Ale podívejte se zblízka
a uvidíte neobjevený svět.
Svět, kde malí hrdinové...
...a malé příšery...
...potřebují neuvěřitelné superschopnosti...
...aby jim pomohly přežít... navzdory obrovským překážkám.
MALIČKÝ SVĚT
Karibik.
KOMENTÁŘ PAULA RUDDA
Vypadá to tu jako v ráji.
A pro kalyptu nejmenší se to zdá být jako pěkný domov.
Není o moc větší než včela.
Je to nejmenší pták na světě.
Na tyto ostrovy si našlo cestu spoustu malých trosečníků.
Mnoho z nich je nejmenších svého druhu a nejsou k nalezení nikde jinde na světě.
Potrava a prostor jsou tady tak omezené,
že často přežijí jen ti nejmenší.
Ale ráj má i svoji temnou stránku.
Když nastane sezóna hurikánů...
...musí maličká zvířata čelit jedněm z nejmocnějších sil planety.
OSTROV
Za slunečných dní překypuje život na karibském ostrově možnostmi.
Samec kalypty nejmenší.
Hledá partnerku.
A je na to náležitě oblečen.
Ale tato samička má napilno.
Stará se o dvě mláďata.
Právě se vylíhla z vajíček o velikosti kávového zrna.
Do domu o velikosti kávového šálku.
Za čtyři dny se dvojnásobně zvětší, a to díky stravě z hmyzu a nektaru.
Sehnat tolik jídla je velmi těžký úkol.
Kolibříci spalují energii nejrychleji ze všech zvířat.
Musí tedy za den obletět stovky květin.
Je tak maličká, že jí konkuruje i hmyz.
A zatímco se krmí, hnízdo je nechráněné.
Hrozbou je i jediný mravenec.
A když se jich sejde víc, mláďata jsou ve velkém nebezpečí.
Právě včas.
Vrátila se a zachránila je.
V průběhu času se karibští tvorové vyvinuli.
Zmenšili se, aby to malé množství potravy co nejlépe využili.
Slepan Leptotyphlops carlae.
Tenký jako špageta.
A o polovinu kratší.
Loví mravence.
Ale jde na to jinak.
Dospělí mravenci jsou na jeho maličkou čelist moc velcí.
Ale jejich larvy jsou akorát.
Hodně z těchto malých zázraků lze najít jen na jednom ostrově.
Gekon Sphaerodactylus ariasae
je jedním z nejmenších ještěrů na světě. Je o polovinu kratší než zápalka.
K lovu malých brouků mezi spadaným listím je to dokonalá velikost.
Když přijde na to čelit tropické bouři, je však přece jenom moc malý.
Kapky jsou jako bomby.
Máma kolibříků dělá vše pro to, aby ochránila svá mláďata.
Ostatní se letí schovat.
Ale bouře je tak ohromná...
...že musí své hnízdo opustit.
Na zemi se z odtékající vody stala přívalová vlna.
Ale malá velikost je gekonovou superschopností.
Je tak malý a lehký, že po vodě doslova chodí.
A zůstane na hladině, dokud záplavy nezmizí.
Každý rok bičuje Karibik více než 15 tropických bouří.
A z ráje se může rychle stát peklo.
Mláďata kolibříka vyplavila voda.
Musí začít znovu.
Než přijde další bouře.
Po bouři se vegetace vyplaví do moře.
A s ní jsou někteří tvorové ponecháni moři napospas.
Občas má některý z cestovatelů štěstí a vyplaví se na novém břehu.
Spousta zvířat takto kolonizuje nové ostrovy.
Malí a houževnatí ještěři anolisové jsou úspěšnými černými pasažéry.
Ale jiní připluli dřív.
Hutie a leguáni přežívají díky čemukoliv, co se z moře vyplaví.
Musí se dostat z pláže.
Mezi ní a bezpečím zbývá už jen pár metrů.
K založení nové populace stačí pár statečných průkopníků.
Bouře přinesla úrodu pro všechny paběrkovače z pláže.
Od hutií po blešivce.
Ale ne každý tu hledá potravu.
Tato samice raka poustevníčka hledá nový domov.
Její stávající je totiž ve špatném stavu.
Po bouři se vyplavila nová várka mušlí.
Ale najít správnou velikost není snadné.
Je veliká jen jako golfový míček.
Tito raci můžou vyrůst až do velikosti kokosového ořechu,
a musí tím pádem svoji schránku měnit za větší.
Poptávka po větších domečcích je neutuchající,
ale raci přišli na geniální řešení.
Když rak najde ulitu, která mu nesedí,
dá signál ostatním, aby si ji zkusili.
A když přijde rak o správné velikosti...
...začnou si domečky vyměňovat.
Od velkých po malé.
První na řadě je ten největší.
Pak se všichni v nově vyklizeném domečku, který je o číslo větší, zabydlí.
Jde pozdě.
Ale jedna ulita vždycky zbude.
Ta nejmenší.
Raci intuitivně poznají, že našli ten správný domov.
Konečně pořádný úkryt.
Bude ho potřebovat.
Touhle dobou bývá špatné počasí hned za rohem.
Dále ve vnitrozemí jsou řeky po poslední bouři stále divoké.
Odnáší dešťovou vodu do moře.
Ale najde se i někdo, kdo míří na opačnou stranu.
Hlaváči plavou proti proudu, aby našli vhodné místo k tření.
Někteří samci jsou připraveni udělat cokoliv, aby se vyhnuli konkurenci.
Je menší než čajová lžička,
ale protože používá ploutve jako přísavky a k tomu se chytá ústy,
je schopen zdolat i peřeje.
Ale tohle...
...by mohla být výzva.
Hlaváči umí zdolat i 350 metrů vysoké vodopády.
Je to téměř výška Empire State Building.
Výstup bude trvat dny.
O výstup se jich snaží hodně...
...ale přežije to méně než jeden ze sta.
Vyplatí se nespěchat.
Úspěch.
Je čas si oddechnout.
Novou generaci pošle zpět dolů po proudu.
Život díky vlhkosti v období bouří exploduje.
Krab Sesarma jarvisi je velký jako kostka cukru.
Aby přežil, nepotřebuje být ve vodě.
Ale samička ji potřebuje k rozmnožování.
Na kamenech je zachyceno trochu dešťové vody.
Založit zde rodinu je ale moc riskantní.
Ona má však řešení.
Díky svým speciálním chlupům si potáhne krunýř tenkým filmem vody.
Zbývá najít místo, kam tu vodu dát.
Prázdná ulita hlemýždě o velikosti krabičky zápalek.
K udržení pár kapek vody se hodí.
A pro novou rodinu je dostatečně bezpečná.
Dvacet malých krabíků.
Každý z nich není větší než zrnko písku.
Následující tři měsíce
je bude v jejich malém domečku z ulity krmit, zavlažovat a ochraňovat.
Období bouří pokračuje a ve vzduchu je tolik vlhkosti,
že žáby bezblanky koki kvůli množení nemusí do vody.
Zázrak života začne jako jediná buňka.
Hlídá je jejich oddaný otec.
Je sice malý jako jahoda,
ale je připraven svá mláďata před čímkoliv ochránit.
Hladový hlemýžď...
...dvakrát větší než on.
Vajíčka přemístit nemůže.
Není úniku.
Brání se...
...ale hlemýžď je neústupný.
Tohoto nebojácného otce čekají ještě dva týdny hlídání.
Pak se jeho vajíčka konečně vylíhnou.
Samička kolibříka hledá nového partnera.
Najít tak malého samečka by mohlo být těžké.
Kdyby se tedy tak zoufale nesnažil o pozornost.
Jestli ji chce získat, musí se snažit.
Malý tanečník.
Konečně. Vytrvalost se vyplatila.
Brzy opět bude matkou a musí postavit nové hnízdo.
Pavučiny jsou ideálním lepidlem, které to bude držet pohromadě.
Začíná pletením základů.
A za pouhých pár dní
bude její hnízdo kolébkou nové snůšky drahocenných vajec.
Ale na moři... se k něčemu schyluje.
Teploty oceánu, které během roku stoupají...
...způsobují čím dál silnější tropické bouře.
Anolisové z Karibiku jsou na extrémní počasí překvapivě dobře adaptovaní.
Extra velké tlapky jim pomáhají se udržet
i při větrech o rychlosti 200 kilometrů za hodinu.
Ale bouře se stále zvětšuje.
Toto je hurikán Dorian.
Bouře o velikosti Kansasu.
Když na Zemi udeří extrémní jevy počasí...
...malí tvorové jsou jim vydáni na pospas.
Větry se zrychlují na 300 kilometrů v hodině.
Přímý zásah přináší naprostou spoušť.
Hurikány devastují Karibik každý rok.
Ale z tisíců ostrovů jich to nejvíc odnese jen pár.
Kdo přežije, je hlavně o štěstí...
...a o velikosti.
Maličká zvířata mají nejvyšší šanci se před bouří ochránit...
...a také se rychle vzpamatovat.
Uprostřed období bouří, ať prší, nebo ne,
míří raci poustevníčci zpátky na pláž.
Jejich hromadnou migraci spouští novoluní.
Během tří dnů a nocí se jich sejdou celé tisíce.
Všechno to jsou samičky. A všechny nesou vajíčka.
Jakmile se dotknou vody...
...tak se vylíhnou.
Do moře se odplaví miliony mikroskopických larev.
Jak budou růst, budou využívat proudů.
Pak nastane čas vyplout na břeh...
...a kolonizovat nové země.
Z omezených možností karibských ostrovů těží nejvíce ta nejmenší zvířata.
Žabičky koki jsou již plně vyvinuté...
...a připravené se vylíhnout.
Oddanost jejich otce
jim dala příležitost si v tomto velkém světě
žít svůj život.
A houževnatost této matky jí přinesla nový začátek.
Nová generace maličkých zázraků...
...které nejsou nikde...
...než na těchto ostrovech plných pokladů.
Překlad titulků: Karel Himmer