כדור הארץ כה מרהיב,
שקל לפספס את הדברים הקטנים יותר בחיים.
אבל אם תסתכלו מקרוב יותר...
ותגלו עולם שלם ונסתר.
עולם בו גיבורים זעירים...
ומפלצות קטנות...
זקוקים לכוחות על מדהימים...
שיעזרו להם לנצח כנגד כל הסיכויים.
- קריינות: פול ראד -
אוסטרליה היא ארץ מלאה ביצורים פנטסטיים.
לא רק קנגורואים וקואלות.
באוסטרליה, היערות שופעים בחיות קטנות ומוזרות
שהתמחו בחיים...
בעולם עם שמש חורכת.
כיסנאית דואה בגודל כף יד
מוצאת את כל המזון והמחסה שהיא זקוקה להם בין עצי האקליפטוס.
וכך גם השכנים שלה.
אבל אפילו בתקופות הטובות ביותר יש אתגרים.
וכאשר הקיץ מגיע, וחום השמש מתחזק...
- סיכוי גבוה לשריפה היום -
רק אלה שמסוגלים להתמודד עם החום...
יצליחו לשרוד.
"אאוטבק"
לחיים ביבשת המיושבת הצחיחה ביותר יש גם כמה יתרונות.
שפע של אור שמש מאלץ את עצי האקליפטוס לייצר הרבה סוכר.
באביב, זה מהווה חלק גדול מהתזונה של הכיסנאי הדואה.
כרגע, החיים קלים למדי.
שיטוט בין עצי האקליפטוס בחיפוש אחרי התחנה המתוקה הבאה.
בזינוק אחד, היא מסוגלת לדאות למרחק של שני מגרשי טניס.
הסוכר מושך גם תוכים מסוג לורי קשת.
מאות מהם.
יש שפע של מזון לכולם.
אז בשיא החום, היא מניחה לתוכים לנפשם...
ונחה במקום שקט יותר.
הגור החדש שלה, יצא מהכיס רק לפני שבועיים.
הוא באורך של אגודל בלבד.
ותלוי לחלוטין באימא שלו.
אבל עד אמצע הקיץ הוא כבר יצטרך ללמוד להסתדר לבד...
בעולם הרבה יותר מאתגר.
לעת עתה, החיים כאן טובים כל כך,
שלורי הקשת החליטו להתיישב כאן.
אבל לא קל למצוא קן.
באוסטרליה אין נקרים שיקדחו חורים בעצים.
כך שמקומות מסתור בטוחים הם נכסים נחשקים.
רוצח מפלצתי עם דם קר.
כוח תחרה יכולים להגיע למשקל של פעוט,
והם אוכלים כמעט הכול.
כשהוא רק שבריר ממשקלו,
חרדון הצווארון יהווה טרף קל לענק הזה.
הוא זקוק לעץ שיוכל להסתתר בו.
אבל כל העצים תפוסים.
חרדוני צווארון יכולים להיות טריטוריאליים מאוד.
נענוע ראש משמש כאזהרה.
אבל לאורח החדש אין לאן ללכת.
כדי להימנע מפציעה, החרדונים האלה נלחמים עם העטרות.
כמה שיותר בוהק, טוב יותר.
אבל כשהכוחות מאוזנים...
זה הופך לפיזי.
הפולש לא נראה חזק כל כך.
הוא מובס ונס בבהלה,
הדייר שולח אותו לארוז.
לאחר שהזכר הדומיננטי גירש אותו,
הוא ייאלץ להסתפק בזה לעת עתה.
אבל עד מהרה הוא יזדקק למקום בטוח בהרבה.
זמנים קשים יותר צפויים בעתיד.
הנמלים כבר עסוקות באגירה.
אבל חיפוש מזון עלול להיות מסוכן.
האאוטבק מלא בחיות מוזרות.
חמוש בטופרים ענקיים...
קוצים ולשון ארוכה ודביקה.
קיפודן.
אולי המראה שלו לא עד כדי כך מפחיד.
אבל עבור נמלה, הוא קטלני.
הוא מסוגל לאכול 60 אלף מהן ב-10 דקות.
אכילה בין העצים צורכת יותר זמן.
עלי עץ האקליפטוס מלאים כל כך ברעלנים,
שקואלות הם אחד היונקים היחידים שמסוגלים לאכול אותם.
אבל העיכול שלהם דורש אנרגיה כה רבה...
קואלות מבלות 15 שעות ביום בשינה.
אפילו שעות הערות שלהן מעט מעורפלות.
זה לא חלום.
היצור הזה אמיתי.
זה זחל הכובען המטורף.
הוא מחזיק את כל נשלי הראש הקודמים שלו על הראש הנוכחי.
מוזר, אבל מציל חיים.
טורפניתיים הורגים את קורבנותיהם עם ארס שממיס את חלקם הפנימי.
אבל עם התחפושת המטורפת שלו,
זחל הכובען המטורף תמיד נמצא צעד לפני אויביו.
יצורים קטנים מותאמים טוב בהרבה לעכל את עלי האקליפטוס.
מקלון קוצני אפילו דומה להם.
הסוואה חכמה שמאפשרת לה לאכול מבלי שיאכלו אותה.
היא אוכלת מדי יום כמות עלים השווה למשקל גופה.
אין זמן להורות.
במקום זאת, היא משתמשת במיקור חוץ.
כשהן מסוות כזרעים טעימים,
הביצים שלה נלקחות ע"י נמלים לא מודעות.
אבל רק החלק העליון של הביצה אכיל.
השאר יושלך בתוך הקן.
ושם הביצה תישאר...
מוגנת מתחת לפני האדמה עד שתבקע...
בעוד חודשים רבים.
חום השמש הולך ומתחזק.
השכנים של הכיסנאית הדואה הופכים לרועשים יותר.
אבל אלה לא הצרחות הרגילות.
זאת קריאת אזהרה.
כשהוא שואב מרץ מהשמש,
כוח התחרה הופך לצייד מפחיד.
לשון מפוצלת תרה אחר טרף בכל מקום שבו יתחבא.
עם טופרים מעוקלים רבי עוצמה, לטאות המפלצת האלה אפילו מטפסות על עצים.
הכיסנאי הקטן כבר כמעט כבד מדי בשביל לשאת אותו.
בקרוב הוא יצטרך להסתדר בעולם הזה בכוחות עצמו.
עולם שהופך למסוכן יותר עם כל יום שחולף.
בתחילת הקיץ, האאוטבק כבר לוהט מחום.
יש מעט מאוד מחסה מפני השמש...
ומעט מי שתייה.
למולך קוצני, באורך של עיפרון בלבד,
יש דרך מרשימה מאוד להרוות את צימאונו.
זה לא פתרון מהיר, אבל זה שווה את ההמתנה.
כשהוא מוצא סוף סוף מים עומדים, הוא פשוט עומד בתוכם.
תעלות זעירות בין הקוצים שואבות את המים למעלה.
כל הדרך עד לפיו.
טריק יוצא דופן
שמאפשר למולך הקטן לשרוד בטמפרטורות שנוסקות.
יער עצי האקליפטוס מספק קצת יותר מחסה.
אבל אפילו כאן,
יצורים זעירים ממהרים להשלים את חייהם.
קופצן טווסי זכר זוהר מחפש בת זוג.
קל יותר להגיד מאשר לבצע.
העכבישים האלה קטנים יותר מעדשה.
זכר אחר כבר מצא נקבה, אבל הוא עדיין צריך לכבוש את לבה.
נקבות הקופצן הטווסי בררניות מאוד.
המראה והתנועות של הזכר חייבים להיות מושלמים.
אם הוא יטעה...
הוא יידחה.
ישנם יותר מ-80 סוגים שונים של קופצנים טווסיים,
כל אחד עם מפגן ייחודי משלו...
עם כוריאוגרפיה שמותאמת במיוחד לטעם של הנקבה של אותו סוג.
זכר ירקוד כאילו חייו תלויים בכך
כשהוא מחזר אחרי נקבה טורפת.
אבל הזכר הזוהר עדיין מחפש.
בעזרת נפנוף רגליו הוא מחפש באוויר פרומונים של נקבה.
הנה היא.
הגיע הזמן להפגין את כישוריו.
הוא מצא את הקצב שלו...
ונראה שהיא חשה בזה.
נענוע ישבן הוא סימן לכך שהיא כבר הזדווגה.
טוב, זה היה בזבוז זמן.
והזמן הולך ואוזל.
בעוד כמה שבועות
הכיסנאי הקטן יצטרך למצוא את דרכו לבדו בעולם המוזר הזה...
ולדעת איפה למצוא מזון.
בעונה הזאת של השנה,
עלי האקליפטוס מכוסים בנקודות מוזרות.
פסילות משתמשות בלשד המתוק שלהן
כדי לבנות מקלטים בגודל של גרגר אורז.
הבתים המתוקים הזעירים האלה נראים כמו יצירות אמנות.
והם גם טעימים מאוד.
אבל כעת, אפילו בבוקר המוקדם כבר חם מדי בשביל לצאת החוצה.
בזמן שהטמפרטורות נוסקות ל-50 מעלות צלזיוס, עצי האקליפטוס קמלים ונושרים.
אבל מאחר והם מלאים ברעלנים, הם נרקבים לאט מאוד.
שכבת עלים מתים עמוקה מספקת מחסה עבור טורפים ערמומיים.
לטאת ברטון חסרת רגליים טורפת אך ורק זוחלים אחרים.
רובם נסים על נפשם.
לא השממית זהובת הזנב.
גודלה הקטן וההסוואה מספקים לה הגנה מסוימת...
אבל לא מפני השמש.
היא צריכה צל.
ומאחר והיא באורך של כרטיס אשראי, היא תזדחל לשם ללא בעיות.
הראייה של לטאות חסרות רגליים מבחינה בתנועה הקטנה ביותר.
כשהלטאה הקטנה הזאת מרגישה מאוימת, היא עוברת להתקפה.
שממית שמתיזה חומר דביק.
הנוזל לא מזיק, אבל הוא כל כך דביק ומסריח,
שזה מספיק בשביל להגעיל גם את הצייד הקטלני ביותר.
לאט אבל בטוח...
הוא מוצא מחסה.
עם החום של הקיץ מגיעות סופות הקיץ.
חם כל כך,
טיפות הגשם הראשונות מתאדות עוד לפני שהן פוגעות בקרקע.
אבל כשברק פוגע, כל העלים היבשים מתלקחים.
והכימיקלים הבלתי יציבים שלהם מתדלקים את הלהבות.
חיות קטנות מתקשות לברוח מהשריפה המתפשטת במהירות.
נתיב ההימלטות היחיד של הקיפודן הוא מתחת לפני האדמה.
ייתכן שהוא חופר את קברו שלו.
הלהבות הולכות וגובהות,
אבל הכיסנאי הקטן גדול מכדי שניתן יהיה לשאת אותו.
האפשרות היחידה של האימא...
היא להציל את עצמה.
הכיסנאי הקטן נותר לבדו.
בשעה שחרקים בורחים, טורפים מגיעים.
דיות נוהרות לעבר הלהבות במספרים גדולים.
העופות המכונים ניצי-אש הגיעו כדי לנצל את הבהלה.
הכיסנאי הקטן מכותר.
הדאייה הראשונה שלו עלולה להיות גם האחרונה.
כששריפות דועכות לבסוף...
הן משאירות מאחור אדמה חרוכה.
אבל לא חסרת חיים לחלוטין.
קיפודנים מסוגלים להוריד את חום גופם מספיק כדי לשרוד את השריפות המשתוללות למעלה.
גם הכיסנאי הדואה הצעיר שרד.
עכשיו עליו לשרוד בעולם שנשרף לחלוטין.
חרקים שרופים יסייעו לו לשרוד עד שהחיים יחזרו ליער.
והחיים חוזרים.
לעצי האקליפטוס יכולת התאוששות מפליאה,
ואפר עשיר במינרלים מעשיר את האדמה.
תוסיפו קצת מים...
והיער נולד מחדש.
עד מהרה, היער מתאושש וחוזר לעצמו.
חיים חדשים נוצרים.
חיות מוכרות חוזרות.
ושוב, עצי האקליפטוס מספקים מקלט
לכל מיני יצורים קטנים מוזרים ונפלאים.
במהלך אלפי שנים הם הסתגלו למחזור השריפות השנתי.
אבל בזמן שהשריפות הופכות לגדולות יותר, חמות יותר ותדירות יותר,
היצורים הזעירים של אוסטרליה ימשיכו להיאבק כדי לשרוד.
- אנחנו אוהבים לטאות חיות, לא צלויות -
כעת, הכיסנאי הדואה הצעיר מוכן...
להתמודד עם האתגרים הקשים של החיים באאוטבק.
והוא לא יהיה בודד לחלוטין.
אפילו הכיסנאים הדואים העצמאיים ביותר...
עדיין אוהבים להתכרבל עם כמה חברים.
תרגום: גיא רקוביצקי