Jordkloden er så spektakulær
at du fort overser livets små finurligheter.
Men tar du en nærmere titt,
ser du en uoppdaget verden.
En verden der ørsmå helter...
...og små uhyrer...
...trenger utrolige superkrefter...
...for å kunne lykkes, mot alle odds.
FORTELLERSTEMME VED PAUL RUDD
Australia er et land med et vell av fantastiske skapninger.
Ikke bare kenguruer og koalaer.
"Der nede" vrimler det av små, snurrige dyr i villmarksområdene.
De har lært å overleve...
...i en solsvidd verden.
Denne småsveveren er en neve stor
og finner alt hun trenger av mat og husly i eukalyptustrærne.
Det gjør naboene også.
Men selv gode tider byr på utfordringer.
Og når sommeren kommer for fullt, og solen blir sterkere...
STOR BRANNFARE
...må man tåle steken...
...for å ta seg opp og frem.
Det å leve på klodens tørreste bebodde kontinent har noen fordeler.
Mye sol gjør at eukalyptustrærne produserer mye sukker.
Om våren eter småsveveren Petaurus breviceps mye av dette.
For øyeblikket er livet forholdsvis enkelt.
Den svever fra tre til tre på jakt etter neste dose med søtsaker.
Med ett byks kan hun gli like langt som to tennisbaner.
Sukkeret tiltrekker seg også regnbuelorier.
Mange hundre.
Det er mer enn nok mat til alle.
Så i solsteken på dagtid lar hun dem få holde på i fred.
Mens hun hviler et fredeligere sted.
Den nye ungen hennes, som forlot pungen for bare to uker siden.
Han er like lang som en tommel.
Og helt avhengig av moren.
Men innen høysommeren må han klare seg selv.
I en langt mer krevende verden.
For øyeblikket er livet så godt her
at loriene har bestemt seg for å bli værende.
Det er vrient å finne et rede.
Australia har ingen hakkespetter som lager hull i trær.
Så det er rift om trygge tilfluktssteder.
En uhyrlig, kaldblodig morder.
Varanus varius veier like mye som et barn,
og de eter nærmest hva som helst.
Krageagamen veier en brøkdel av dette, så den er et lett bytte for denne kjempen.
Han må gjemme seg i et tre.
Men alle er opptatt.
Krageagamer kan angripe for å forsvare reviret.
Nikking er en advarsel.
Men nykommeren har ikke noe annet sted å dra.
For å unngå skader utkjemper øglene en kamp med kragen.
Jo mer glans, dess bedre.
Men når de er jevnbyrdige, hardner det til.
Inntrengeren virker ikke særlig sterk.
Overmannet og i panisk flukt.
Den fastboende jager ham bort.
Bortvist av en dominant hann.
Dette får duge inntil videre.
Men om kort tid vil han trenge et langt tryggere sted.
Det er hardere tider i vente.
Maurene bygger opp et beredskapslager.
Men det kan være farlig å sanke mat.
Ødemarken er full av underlige beist.
Bevæpnet med enorme klør...
...pigger og en lang, klebrig tunge.
Et maurpinnsvin.
Han ser kanskje ikke så skummel ut.
Men for maur er han livsfarlig.
Han kan spise 60 000 av dem på ti minutter.
Å spise i trærne kan være mer tidkrevende.
Eukalyptusblader har mange forsvarsstoffer.
Koalaer er et av få pattedyr som kan ete dem.
Men de er så energikrevende å fordøye
at koalaer sover 15 timer i døgnet.
Selv når de er våkne, er de litt fortumlet.
Dette er ikke en drøm.
Denne her er ekte.
Det er spinnerlarven Uraba lugens.
Den har sine tidligere hodeskinn stablet oppå sitt nåværende hode.
Merkverdig, men livsnødvendig.
Rovteger dreper med en gift som løser opp ofrene innvendig.
Men den sprø kamuflasjen
gjør at spinnerlarven overhodet ikke lar seg lure av fienden.
Smådyr er langt bedre til å fordøye eukalyptusblader.
Spøkelsespinnedyret ligner til og med på et.
En smart kamuflasje som gjør at hun kan spise uten å bli spist.
Hver dag spiser hun sin egen vekt i blader.
Ingen tid til barnepass.
Hun setter det arbeidet ut til andre.
De ser ut som velsmakende frø,
så intetanende maur tar med seg eggene hennes.
Men bare øvre del av egget er spiselig.
Resten vil bli kastet i bolet.
Og der blir de liggende...
...trygt under jorden, inntil de klekkes
mange måneder senere.
Solen blir sterkere.
Småsveverens naboer begynner å bli mer bråkete.
Men det er ikke vanlig skriking.
De slår alarm.
Når solen gir den energi,
blir varanen en formidabel jeger.
Den kløftede tungen smaker seg frem til byttet, hvor enn det gjemmer seg.
Med kraftige, krumme klør kan monsterøglen til og med klatre i trær.
Småsvever-ungen er nesten for stor til å bæres.
Snart må han klare seg på egen hånd i denne verdenen.
En verden som blir farligere for hver dag som går.
Allerede på forsommeren er ødemarken brennende het.
Det er lite skygge å få.
Og lite drikkevann.
En torndjevel, som ikke er lengre enn en blyant,
opprettholder væskebalansen på imponerende vis.
Det er ikke gjort i en håndvending, men det er verdt ventetiden.
Når den omsider finner stillestående vann, blir den bare... stående stille i det.
Mellom tornene er det små gliper som trekker til seg vann.
Det ledes helt opp til munnen.
Et forbløffende triks
som gjør at den vesle djevelen holder ut i ekstrem hete.
I eukalyptusskogen er det litt mer skygge.
Men til og med her
har smådyr hastverk med å gjøre livet fullendt.
En glinsende påfugledderkopp-hann leter etter en make.
Lettere sagt enn gjort.
Edderkoppen er mindre enn en linse.
En annen hann har funnet en hunn. Så var det bare å vinne hennes gunst, da.
Påfugledderkopp-hunner er svært kresne.
Hannens utseende og bevegelser må være på et helt bestemt vis.
Hvis noe skurrer...
...blir det avvisning.
Det fins over 80 varianter av påfugledderkopper.
Alle byr seg frem på ulikt vis.
Koreografien er tilpasset smaken til hunnene innenfor den enkelte art.
Hannen danser som om det står om livet når han kurtiserer en rovlysten hunn.
Den glinsende hannen leter fortsatt.
Han vifter med beina for å kjenne om det er hunn-feromoner i luften.
Der er hun. På tide å vise hva han er god for.
Han har funnet rytmen.
Og hun lar seg visst sjarmere.
Vrikkingen på baken er et tegn på at hun alt har paret seg.
Vel, da var jo dette bortkastet tid...
Og tiden er i ferd med å løpe ut.
Om noen få uker må den vesle småsveveren klare seg selv i denne underlige verdenen.
Og han må vite hvor det er mat.
På denne tiden av året er eukalyptusbladene dekket av rare flekker.
Sugere bruker den søtlige sevjen
til å bygge et husly på størrelse med et riskorn.
Disse små, glaserte husene ser ut som kunstverk.
De smaker godt også.
Men nå er det til og med for varmt på morgenkvisten til å være ute på farten.
Når temperaturen kommer opp i 50 grader, visner eukalyptusbladene og faller ned.
Men de er så fulle av giftstoffer at forråtnelsesprosessen går svært sakte.
Det tykke dekket med vissent løv blir et skjul for listige rovdyr.
En Burtonfinnefotøgle spiser utelukkende andre reptiler.
De fleste løper for livet.
Ikke gekkoen Strophurus taenicauda.
Det at han er liten og kamuflert, gir en viss beskyttelse.
Men ikke mot solen.
Han trenger skygge.
Han er ikke lengre enn et bankkort, så han kan fint smette inn dit.
Synet til finnefotøgler fanger opp den minste bevegelse.
Når denne vesle øglen føler seg truet, går den til angrep.
En gugge-sprutende gekko.
Væsken er ufarlig, men så klissete og illeluktende
at den kan drive tilbake selv den farligste jeger.
Sakte, men sikkert...
...kommer han seg i ly.
Med sommervarme følger det sommerstormer.
Det er så varmt
at de første regndråpene fordamper før de når bakken.
Men idet lynet slår ned, tar det det tørre løvet fyr.
Flyktige kjemikalier i løvet gir næring til flammene.
Smådyr prøver fortvilet å springe fra løpeilden som brer seg raskt.
Maurpinnsvinet må flykte ned under jorden.
Han graver kanskje sin egen grav.
Flammene blir høyere.
Men småsvever-ungen er blitt for stor til å bæres.
Alt mor kan gjøre...
...er å redde seg selv.
Ungen må nå klare seg selv.
Når insektene flykter, kommer rovdyrene på banen.
Glenter samles ved flammene i hopetall.
Såkalte brannhauker kommer for å utnytte panikken.
Småsvever-ungen er omringet.
Hans første flytur kan fort bli den siste.
Når skogbranner omsider dør ut...
...etterlater de et rasert landskap.
Men det er ikke helt uten liv.
Maurpinnsvin senker kroppstemperaturen for å overleve brannen på overflaten.
Småsvever-ungen klarte seg også.
Nå må han overleve i en verden som ligger i aske.
Han får klare seg på forkullede insekter inntil det igjen blir liv i skogen.
Og det blir liv igjen.
Eukalyptustrær er utrolig robuste.
Mineralrik aske beriker jordsmonnet.
Med litt vann...
...blir skogen født på ny.
Snart er villmarken tilbake til normalen.
Nytt liv oppstår.
Kjenninger vender tilbake.
Og atter en gang blir eukalyptustrærne et tilfluktssted
for allslags snodige og vidunderlige små skapninger.
Gjennom årtusenene har de tilpasset seg den årlige syklusen med brann.
Men når skogbrannene blir større, varmere og hyppigere,
vil Australias smådyr slite med å overleve.
ØGLER SKAL HA KRAGE PÅ, IKKE VÆRE ASKEGRÅ
Men inntil videre er småsvever-ungen klar...
...til å vise at den kan mestre det knallharde livet i ødemarken.
Og han vil ikke være helt alene.
Selv den mest selvstendige småsvever...
...liker å ligge inntil venner.
Tekst: Dario Kverme Birhane