Planeten Jorden er så storslået,
at man let overser de mindre ting i livet.
Men ser man nøjere efter...
...er der en helt uopdaget verden.
En verden, hvor bittesmå helte...
...og små uhyrer...
...har brug for fantastiske superkræfter...
...for at kunne klare sig, når de har overvældende odds imod sig.
FORTALT AF PAUL RUDD
Australien er et land fuld af fantastiske skabninger.
Ikke bare kænguruer og koalaer.
I bushen vrimler det med små løjerlige dyr...
...som har tilpasset sig livet...
...under den brændende sol.
Et lille korthovedet flyvepungegern
finder tiltrængt føde og læ mellem eukalyptustræerne.
Og det samme gør hendes naboer.
Men selv når det går godt, er der udfordringer.
Og når det bliver sommer, og solen for alvor bager...
RISIKO FOR SKOVBRAND HØJ
...kan kun de hårdføre...
...klare sig.
Der følger visse fordele med at leve på det tørreste beboede kontinent.
Sol i rige mængder får eukalyptustræerne til at producere masser af sukker.
Om foråret udgør det megen af føden for et lille korthovedet flyvepungegern.
Lige nu er livet ikke så kompliceret.
Frem og tilbage går det mellem træerne i jagten på det næste sukkerstop.
I ét spring kan hun svæve lige så langt som længden på to tennisbaner.
Sukkeret lokker også regnbuelorier til.
I hundredvis.
Der er rigelig føde til alle.
I løbet af den hede dag lader hun dem mæske sig...
...og finder et roligt sted at hvile sig.
Hendes nye unge har forladt pungen for blot to uger siden.
Han er på størrelse med en tommelfinger.
Og totalt afhængig af sin mor.
Men ved midsommer skal han kunne klare sig selv...
...i en langt mere udfordrende verden.
Indtil videre er livet her så godt,
at lorierne vælger at slå sig ned.
Men det er ikke let at finde en rede.
I Australien er der ingen spætter til at hakke huller i træerne.
Der er rift om de sikre skjulesteder.
En kolossal, koldblodet dræber.
Brogede varaner kan veje lige så meget som et lille barn...
...og de er nærmest altædende.
Kraveagamen vejer en brøkdel af kæmpens vægt og ville være et let bytte for den.
Han må finde et træ at gemme sig i.
Men de er alle optaget.
Kraveagamer forsvarer deres territorium aggressivt.
Den nikker som advarsel.
Men den nytilkomne har ingen steder at gå hen.
For at undgå at komme til skade kæmper øglerne med deres kraver.
Jo lysere, desto bedre.
Men når de møder en ligemand, udvikler det sig fysisk.
Den ubudne gæst ser ikke så stærk ud.
Han bliver besejret og flygter panisk...
...smidt på porten af beboeren.
Efter afvisningen af den dominerende han må han tage til takke med det her.
Men snart får han brug for et langt mere sikkert sted.
En svær tid venter forude.
Myrerne har travlt med at fylde lagrene.
Men det kan være farligt at fouragere.
Outbacken er fuld af underlige dyr.
De kan have store kløer...
...pigge og en lang, klistret tunge.
Et myrepindsvin.
Den ser måske slet ikke så farlig ud.
Men for en myre er han livsfarlig.
Han kan æde 60.000 af dem på ti minutter.
Det kan være mere tidskrævende at æde i træerne.
Eukalyptustræers blade er så fulde af giftstoffer,
at koalaen er et af de eneste pattedyr, der kan æde dem.
Men de kræver så meget energi at fordøje, at koalaer sover 15 timer i døgnet.
Selv når de er vågne, er de lidt døsige.
Det er ikke en drøm.
Den her findes virkelig.
Det er den gale hattemagerlarve.
De lag fra hovedet, den har aflagt sig, balancerer oven på dens hoved.
Besynderligt, men livsvigtigt.
Snigmorderkryb dræber deres ofre med gift, der gør deres indre flydende.
Men med sin skøre forklædning
er den gale hattemagerlarve ét skridt foran sine fjender.
Små dyr er bedre tilpasset til at fordøje eukalyptusblade.
En vandrende rosengren ligner dem endda.
En snedig camouflage. Med den kan hun æde uden at blive ædt.
Hver dag æder hun blade svarende til hendes egen kropsvægt.
Der er ikke tid til at være mor.
I stedet har hun udliciteret opgaven.
Forklædt som velsmagende frø
bliver hendes æg båret af sted af intetanende myrer.
Men kun toppen af ægget er spiseligt.
Resten bliver kasseret i reden.
Og der bliver det...
...i sikkerhed under jorden, indtil det udklækkes
om mange måneder.
Solen bliver stærkere.
Det korthovedede flyvepungegerns naboer er begyndt at larme mere.
Men det er ikke den sædvanlige skræppen.
Det er et alarmkald.
Den brogede varan får energi af solen og bliver en drabelig jæger.
Dens kløftede tunge smager efter bytte i skjul.
De enorme øglers stærke, krumme kløer gør dem i stand til at klatre i træer.
Det lille egern er næsten for stort at bære.
Snart må han selv klare sig i verden.
En verden, der bliver farligere dag for dag.
Allerede tidligt på sommeren er outbacken stegende hed.
Der er ikke meget læ for solen...
...og kun ganske lidt drikkevand.
En tornet djævel, der ikke er længere end en blyant,
har en imponerende metode til at holde på væsken.
Det er ikke en hurtig genvej, men det er ventetiden værd.
Når den endelig finder stillestående vand, står den bare stille i det.
Bittesmå sprækker mellem dens pigge trækker vandet opad.
Helt op til dens mund.
Et forbløffende trick,
som gør den lille djævel i stand til at udholde skyhøje temperaturer.
Der er lidt mere skygge i eukalyptusskoven.
Men selv her ræser bittesmå dyr rundt for at fuldende deres liv.
En påfugleedderkoppehan vil finde sig en mage.
Det er lettere sagt end gjort.
Edderkopperne er mindre end en linse.
En anden han har allerede fundet en hun, men han skal stadig gøre kur til hende.
Påfugledderkoppehunner er meget kræsne.
Hannens udseende og bevægelser skal være helt rigtige.
Gør han det forkert...
...bliver han afvist.
Der er mere end 80 forskellige slags påfugleedderkopper.
Hver art har sin egen dans...
...som er koreograferet til hunnerne af netop den art.
En han danser, som gjaldt det hans liv, i kurmageriet til en glubsk hun.
Men hannen her leder stadig.
Han vifter med benene for at opfange hunnernes feromoner i luften.
Der er hun.
Nu skal han vise, hvad han duer til.
Han har fundet rytmen...
...og hun er vist med på den.
Hun ryster bagkroppen som tegn på, at hun allerede har parret sig.
Det var et værre tidsspilde.
Og tiden løber snart ud.
Om få uger skal det lille flyvepungegern klare sig selv i den forunderlige verden.
Og selv opspore føden.
På denne tid af året er eukalyptusbladene dækket af mærkelige pletter.
Bladlopper bruger deres søde plantesaft
til at bygge reder, der ikke er større end riskorn.
De bittesmå slikhuse ligner kunstværker.
Og de smager også godt.
Men selv tidligt om morgenen er det nu for varmt at begive sig ud.
Temperaturen når op helt op på 50 grader, og eukalyptusbladene visner og falder af.
Men de er så fulde af giftige kemikalier, at de kun nedbrydes meget langsomt.
De tykke lag af nedfaldne blade er et godt skjul for luskede rovdyr.
En finnefodet øgle jager udelukkende andre krybdyr.
De fleste flygter straks.
Men ikke gekkoen her.
Hans camouflage og beskedne størrelse yder ham nogen beskyttelse...
...men ikke mod solen.
Han har brug for skygge.
Han er kun så lang som et kreditkort, så der er lige plads til ham der.
En finnefodet øgles syn opfanger den mindste bevægelse.
Når den lille øgle føler sig truet, går den til modangreb.
En slimslyngende gekko.
Væsken er harmløs, men så klistret og ildelugtende...
...at selv det farligste rovdyr holder sig væk.
Langsomt, men sikkert...
...finder han læ.
Med sommervarmen følger der sommeruvejr.
Det er så varmt,
at de første regndråber fordamper, før de overhovedet rammer jorden.
Men når lynet slår ned, antændes alle de tørre blade.
Og deres letantændelige kemikalier giver flammerne næring.
Små dyr kæmper desperat for at undslippe den omsiggribende skovbrand.
Myrepindsvinets eneste mulighed er at gemme sig under jorden.
Måske graver han sin egen grav.
Flammerne skyder i vejret...
...men det lille flyvepungegern er nu for stort til at blive båret.
Morens eneste mulighed...
...er at redde sig selv.
Det lille pungegern må klare sig selv.
Når insekterne flygter, rykker rovdyrene ind.
Glenter i massevis flokkes om branden.
De såkaldte ildhøge er kommet for at udnytte panikken.
Det lille egern er omringet.
Hans første flyvetur bliver måske også hans sidste.
Når en skovbrand endelig dør ud...
...ligger landskabet øde hen.
Men ikke totalt livløst.
Myrepindsvin kan sænke kropstemperaturen nok til at overleve branden over sig.
Det unge flyvepungegern klarede den også.
Nu skal han overleve i en verden, der er forvandlet til aske.
Han kan leve af forkullede insekter, til livet vender tilbage til skoven.
Livet vender nemlig tilbage.
Eukalyptustræer er uhyre sejlivede...
...og den mineralrige aske gøder jorden.
Tilføj lidt vand...
...og så er skoven genfødt.
Inden længe er alting som før i bushen.
Nye liv opstår.
Velkendte dyr vender tilbage.
Atter giver eukalyptustræerne ly
til alle mulige mærkværdige og vidunderlige små dyr.
I løbet af tusindvis af år har de tilpasset sig ildens cyklus.
Men efterhånden som skovbrandene bliver større, varmere og hyppigere,
bliver det sværere for Australiens smådyr at overleve.
VI FORETRÆKKER AGAMER MED KRAVER, IKKE I FLAMMER
Lige nu er det unge flyvepungegern klar...
...til at tage livet i outbackens ekstreme udfordringer op.
Og han er ikke mutters alene.
Selv de mest selvstændige flyvepungegern...
...kan godt lide at hygge med vennerne.
Tekster af: Eskil Hein