Maapallo on niin upea,
että elämän pienet asiat jäävät helposti huomaamatta.
Mutta kun katsoo lähemmin,
siellä on kokonainen tuntematon maailma.
Maailma, jossa pienet sankarit -
ja pienet hirviöt -
tarvitsevat uskomattomia supervoimia -
voittaakseen vastoin kaikkia odotuksia.
Elämä on vauhdikasta.
KERTOJA PAUL RUDD
Varsinkin kun on pieni.
Pikku maaorava on tuskin kuukauden vanha,
mutta onnekas, jos elää yli vuoden.
On hyvin paljon tutkittavaa.
Ja kovin vähän aikaa.
Sen alue pohjoisamerikkalaisessa metsässä herää kohta henkiin.
Pienistä olioista -
ja suurista tilaisuuksista.
Pieni elämä voi olla ohi silmänräpäyksessä.
Ei ehdi olla paikallaan.
Liiku lujaa.
Opi nopeasti.
Ja saatat selvitä vuodesta.
Varhainen kevät.
Appalakkien metsät -
alkavat kukoistaa.
Täällä on niin paljon ruokaa,
että kämmenen kokoiselle maaoravalle riittää 2 000 neliötä.
Varsinkin pähkinöitä riittää.
Ne ovat tätä pikku maailmaa pyörittävä valuutta.
Syksyllä, kun ne ovat kypsiä, niistä saa valtavat voitot.
Sitä ennen maaoravalla on paljon tehtävää.
Vanhempi, voimakkaampi uros asuu jo täällä.
Selvitäkseen -
pikku maaoravan täytyy pitää puoliaan pian.
Tappelu on riskialtista.
Sillä ei ole varaa loukkaantua näin aikaisin.
Sen pitää välttää huomioita -
ja kerätä elantonsa reunoilla,
kunnes pystyy puolustamaan aluettaan.
Useimmille kevät on aika tulla ulos ja alkaa syödä.
Pikku eläimillä on nopea aineenvaihdunta. Niiden on syötävä useammin.
Toukat ovat kyltymättömiä -
ja linnut myös.
Mahlatikat poraavat satoja kaivoja saadakseen mahlaa.
Pähkinänkokoiset kolibrit ottavat täyden hyödyn.
Ne lentävät lähes 5 000 km päästäkseen tänne.
Ja saapuvat juuri ajoissa kausittaiseen sokerihumalaan.
Kun metsä käy ylikierroksilla,
yksi asukas nukkuu yhä sikeästi.
Munakuppia pienempään tilaan käpertynyt -
niittyhyppyhiiri on ollut talviunilla kahdeksan kuukautta.
Nyt on vaara, ettei se herää ikinä.
Se nääntyy, jos se nukkuu liian pitkään.
Kahdelle kolmasosalle käy niin.
Toisaalta sen naapurit eivät lepää koskaan.
Niillä on satoja pikku suita ruokittavana.
Kuten kaikki muurahaiset, ne ovat ahkeria.
Mutta asuinpaikka tekee niistä ainutlaatuisia.
Hiekanjyvän kokoisina ne ovat niin pieniä,
että koko yhdyskunta mahtuu vanhaan tammenterhoon.
Se vaikuttaa turvapaikalta.
Mutta ehkei ole hyvä idea rakentaa kotia toisen ruokaan.
Jättiläiset väijyvät metsässä.
Villikalkkunat.
Aika kiinnittää toukat ja pitää lujaa kiinni.
Tästä voi tulla rankka kyyti.
Tammenterhot ovat vankkoja koteja.
Ja ne on rakennettu pyörimään.
Kesä saapuu nopeasti metsässä.
Se näyttää antoisalta.
Silti tämä pikku maaorava selviää hädin tuskin.
Tammenterhot eivät ole kypsiä.
Ilman omaa aluettaan -
se joutuu laiduntamaan vanhemman uroksen reviirillä.
Ei vieläkään valmis taistoon.
Täytyy lisätä massaa.
Epätoivoisina aikoina maaoravat maistavat melkein mitä vain.
Ehkä jopa etanaa.
Tai ehkä ei.
Tänne ei voi jäädä.
Ylhäällä on tappava uhka.
Ja toinen tulee pian.
Nyt tämä kanahaukan poikanen pystyy tuskin seisomaan,
saati lentämään.
Maaoravien saalistukseen menee vielä aikaa.
Alla jotain outoa kuoriutuu.
Oltuaan kaksi vuotta toukkana -
golfpallon kokoinen herkuleskuoriainen tulee esiin.
Sillä on kiire -
päästä korkealle saadakseen kumppanin.
Miksi kävellä,
kun voi lentää?
Se on maailman painavimpia hyönteisiä,
ja siipilihakset täytyy lämmitellä täysin -
ennen lentoon lähtöä.
On turvallisempaa kävellä.
Mutta tämä tehtävä näyttää helpolta tammenterhokärsäkkääseen verrattuna.
Se on vain sadasosan kokoinen,
mutta sillä on tuhatkertainen matka.
Se on eeppisellä matkalla -
metsän latvustoon.
Saadakseen kallisarvoisia tammenterhoja.
Ne eivät ole vielä kypsiä.
Mutta kärsäkäs ei syö niitä.
Ne ovat sen poikasille.
Se voi porautua niihin vain raakoina.
Paljon työtä yhden munan vuoksi.
Sillä on monta tammenterhoa täytettävänä.
Metsän kamaralla hyppyhiiri alkaa liikkua.
Sen täytyy herätä pian.
Vielä se on autuaan tietämätön vaihtuvista vuodenajoista -
ja alkavasta taistelusta sen pään yläpuolella.
Herkuleskuoriainen on päässyt tukin yläpäähän.
Mutta ei ole aikaa levätä.
Kilpailija on kannoilla.
Ne ovat maapallon vahvimpia kuoriaisia.
Jokainen voi nostaa satakertaisesti painonsa.
Tavoite on heittää vastustaja alas tukilta.
Hyönteismaailman sumopainijat.
Tukki on sen.
Sen myötä tulee tilaisuus paritella.
Nuoren kanahaukan näkökyky on jo tuplasti omaasi parempi.
Neliviikkoisena se on lähes täysikasvuinen.
Useimmat höyhenet ovat puhjenneet.
Pian se voi lentää.
Siihen asti pikku maaorava voi levätä rauhassa.
Ei liian rauhassa.
Syksyyn on vielä aikaa, ja tammenterhot ovat vihdoin kypsiä.
Keskikesän öissä -
on taikaa ilmassa.
Tuhannet pienet tulikärpäset tanssivat pimeässä.
Tukkinsa sisällä pikku hyppyhiiri on vihdoin hereillä.
Mutta nyt se on lähes nääntynyt nälkään.
Sen pitää löytää ruokaa.
Se tarkoittaa yöhön uskaltautumista.
Metsän kamaralla liikkuu outoja asioita.
Yksi luonnon oudoimmista näytöksistä on alkamassa.
Syötyään 17 vuotta maan alla toukkina -
kaskaat tulevat vihdoin pinnalle.
Nyt niillä on vain päiviä elinaikaa.
Kisa on käynnissä.
Oltuaan eliniän yksin maan alla -
miljoonat peukalonkokoiset kaskaat ajoittivat ilmestymisensä tähän hetkeen.
Se on yksi maapallon suurimmista vaelluksista.
Tänä iltana ne muuttuvat toukista aikuisiksi.
Huomenna ne parittelevat, ja sitten ne kuolevat.
Monet eivät selviä edes yöstä.
Lukumäärä varmistaa, että useimmat selviytyvät lisääntymään.
Ja metsä saa silti juhla-aterian.
Mutta hyppyhiiri on ennemminkin kasvissyöjä.
Se metsästää pieniä siemeniä ja sieniä.
Metsäkalkkarokäärmeet voivat olla kuukausia syömättä.
Juuri nyt jokin hiirenkokoinen maistuisi.
Laiduntaminen pimeässä on vaarallista,
ellei omista -
salaisia supervoimia.
Painovoimaa uhaten se voi hypätä kahden metrin korkeuteen.
Ylisuuret jänteet sen raajoissa yhdistettynä pieneen kokoon -
sallivat sen hypätä pois metsässä vaanivasta vaarasta.
Toivottavasti turvallisemmalle ruokailualueelle.
Kun kesä muuttuu syksyksi,
metsässä alkaa taianomainen kultakausi.
Mutta sen mukana tulee uusi uhka.
Nuori kanahaukka on kasvanut -
takkuisesta pikku poikasesta -
ilmojen salamurhaajaksi.
Sen siipienväli on yli metri.
Se pystyy lentämään jopa 60 km/h.
Pienten eläinten on syytä tarkkailla taivasta.
Eikä vain haukkojen varalta.
Hetki, jota pieni maaorava on odottanut.
Kypsiä tammenterhoja.
Tämä jättipotti kestää vain viikon tai pari. Aika lisätä varastoa.
Se voi tunkea useita pähkinöitä suuriin poskiinsa.
Arvokas taito, kun tarvitsee satoja talvesta selviämiseen.
Mutta sen varasto ei näytä kasvavan riittävän nopeasti.
Joku on ryövännyt sen varastoa.
Vanhempi uros.
Mitä enemmän pikkuinen varastoi,
sitä enemmän naapuri varastaa.
Ja kaiken huipuksi -
useat läheiset pähkinät ovat arvottomia.
Kärsäkkään toukat ovat kasvaneet niiden sisällä.
Nyt pastillin kokoisena on aika paeta lastenhuoneesta.
Helpommin sanottu kuin tehty.
Edes tyhjät terhot eivät mene hukkaan.
Uusi koti tammenterhomuurahaisten uudelle sukupolvelle.
Mukavassa tukissaan -
hyppyhiiri valmistelee jo sänkyään.
Se on ollut hereillä vain jokusen kuukauden.
Nyt on aika taas isoille unille.
Maaorava ei voi kuitenkaan levätä.
Syksy on melkein ohi,
ja sen mahdollisuudet selvitä talvesta ovat heikot.
Se tarvitsee lisää pähkinöitä.
On vain yksi ratkaisu.
On aika uskaltautua vihollisalueelle.
Vanhempi uros on valmis varastamaan,
muttei todellakaan jakamaan.
Nuori maaorava jäi verekseltään kiinni.
Tämä metsän alue ei riitä niille molemmille.
Se ei voi paeta ikuisesti.
On aika taistella.
Arpisena ja lyötynä vanhempi uros pakenee.
Eikä se näytä palaavan pian.
Joskus pienenä elämä voi olla tuskallisen lyhyt.
Mutta tämä maaorava ottaa siitä kaiken irti.
Se on saanut oman alueensa,
valtavan pähkinävaraston -
ja voittanut pikkuisena olemisen haasteet -
suuressa villissä metsässä.
Sillä on tarvittava talvesta selviämiseen.
Se voi vihdoin levätä -
ja uneksia uudesta keväästä.
Tekstitys: Jari Vikström