כדור הארץ כה מרהיב,
שקל לפספס את הדברים הקטנים יותר בחיים.
אבל אם תסתכלו מקרוב יותר...
ותגלו עולם שלם ונסתר.
עולם בו גיבורים זעירים...
ומפלצות קטנות...
זקוקים לכוחות על מדהימים...
שיעזרו להם לנצח כנגד כל הסיכויים.
החיים מתקדמים מהר.
- קריינות: פול ראד -
במיוחד כשאתה קטן.
הטמיאס הקטן הזה בן חודש בקושי.
אבל הוא יהיה בר מזל אם יחיה יותר משנה.
יש כל כך הרבה לחקור.
וזמן כה מועט.
חלקת היער הצפון אמריקאי שלו עומדת להתעורר לחיים.
עם יצורים קטנים...
והזדמנויות גדולות.
אבל חיים זעירים עלולים להסתיים כהרף עין.
אין זמן לעמוד במקום.
תנוע מהר.
תלמד במהירות.
וייתכן שתשרוד את השנה.
"יער"
תחילת האביב.
והיערות של הרי האפלצ'ים
רק מתחילים ללבלב.
יש כאן כל כך הרבה מזון,
טמיאס שגודלו כגודל כף יד זקוק רק לשני דונם בשביל עצמו.
אגוזים במיוחד נמצאים בשפע.
הם המטבע שמניע את העולם הקטן הזה.
ובסתיו, כשהם בשלים, הם יספקו שפע רב.
אבל לפני זה, הוא צריך להתמודד עם הרבה.
זכר מבוגר יותר וגדול יותר כבר גר כאן.
אם הטמיאס הקטן רוצה לשרוד,
הוא יצטרך יום אחד ובקרוב ללמוד לעמוד על שלו.
אבל הלחימה מסוכנת.
הוא לא יכול להרשות לעצמו להיפצע בשלב כה מוקדם של העונה.
הוא יצטרך לשמור על פרופיל נמוך...
ללקט מזון בפאתי הטריטוריה...
עד שיהיה גדול מספיק כדי לעמוד על שלו.
עבור הרוב, עונת האביב היא הזמן לצאת החוצה ולאכול.
לחיות קטנות יש מטבוליזם מהיר, כך שהן זקוקות למזון לעתים קרובות יותר.
הזחלים מורעבים...
וכך גם הציפורים.
הנקר המוצץ קודח מאות בארות כדי להגיע ללשד.
וציפורי קוליברי בגודל אגוז מלך מנצלים אותם עד תום.
הן עפות כ-5,000 ק"מ כדי להגיע לכאן.
והן מגיעות בדיוק בזמן לבהלת הסוכר העונתית.
בזמן שרוב היער בהילוך גבוה...
דייר אחד עדיין שקוע בשינה עמוקה.
כשהיא מכורבלת בתוך חלל קטן יותר מגביע ביצה,
העכברה המקפצת נמצאת בתרדמת חורף מזה שמונה חודשים.
כעת, היא בסכנה שלא תתעורר לעולם.
אם היא תישן יותר מדי, היא תגווע ברעב.
זה מה שקורה לשני שלישים מהעכברים האלה.
השכנות שלה, לעומת זאת, לא נחות לעולם.
יש להן מאות פיות זעירים להאכיל.
כמו כל הנמלים, הן חרוצות.
אבל מה שמייחד אותן הוא המקום שבו הן גרות.
גודלן כגודלו של גרגר חול, כה קטנות
עד שכל המושבה נכנסת בתוך בלוט שנשר.
זה נראה כמו הבית הבטוח המושלם.
אבל אולי זה לא רעיון טוב לבנות את הבית שלך בתוך מזון של מישהו אחר.
ענקים משוטטים ביער.
תרנגולי הודו מצויים.
הגיע הזמן לאבטח את הזחלים ולהחזיק חזק.
זה עלול להיות מסע קשה.
לפחות הבלוטים הם בתים איתנים,
והם בנויים להתגלגל.
הקיץ ביער מגיע מהר.
זה נראה עשיר ושופע כל טוב.
ולמרות זאת, הטמיאס הקטן בקושי שורד.
הבלוטים עדיין לא בשלים.
וללא חלקת אדמה משלו,
הוא נאלץ ללקט מזון בטריטוריה של הזכר המבוגר יותר.
הוא עדיין לא מוכן לקרב.
הוא צריך לפתח שרירים.
בזמנים נואשים, טמיאסים ינסו כמעט הכול.
אולי אפילו שבלול.
או שאולי לא.
אבל הוא לא יכול להתמהמה שם.
איום קטלני מרחף מלמעלה.
ובקרוב יגיע עוד אחד.
כרגע, גוזל הנץ הזה בקושי מסוגל לעמוד...
לבטח לא לעוף.
יחלוף עוד זמן מה עד שהיא תתחיל לצוד טמיאסים.
למטה על הקרקע, משהו מוזר בוקע.
אחרי שנתיים כזחל,
חיפושית הרקולס בגודל של כדור גולף מגיחה החוצה.
הוא ממהר מאוד...
במטרה לתפוס את השטח הגבוה כדי שיוכל להבטיח לעצמו בת זוג.
אבל למה ללכת...
כשאפשר לעוף?
כאחד החרקים הכבדים ביותר בעולם,
שרירי הכנפיים שלו חייבים להתחמם
לפני שהוא יוכל לעוף.
בטוח יותר ללכת לעת עתה.
אבל המשימה ההרקוליאנית הזאת נראית פשוטה בהשוואה למשימה של חדקונית בלוטים.
היא רק מאית ממנו בגודלה,
אבל עליה לעבור מרחק גדול פי 1,000.
היא יוצאת למסע אפי...
כדי להגיע לחופת היער.
במרדף אחרי בלוטים יקרי ערך.
הם לא הבשילו עדיין.
אבל היא לא מתכוונת לאכול אותם.
הם בשביל הצאצאים שלה.
היא יכולה לקדוח בהם רק כשהם ירוקים.
מאמץ רב בשביל ביצה אחת בלבד.
והיא צריכה למלא עוד בלוטים רבים.
על קרקעית היער, העכברה המקפצת מתחילה לזוז.
היא חייבת להתעורר בקרוב.
לעת עתה, היא לא מודעת לשמחתה להתחלפות העונות...
ולקרב המתפתח ממש מעל לראשה.
חיפושית ההרקולס הגיעה לפסגת הגזע.
אבל אין זמן לנוח.
המתחרים לא הרחק מאחור.
זאת אחת החיפושיות החזקות בעולם.
כל אחת מסוגלת להרים פי 100 ממשקל גופה.
המטרה היא להרים את המתחרה ולהעיף אותו מהגזע.
מתאבקי הסומו של עולם החרקים.
הגזע שייך לו.
ויחד אתו מגיעה הזדמנות להזדווג.
הראייה של הנץ הקטן כבר טובה כפליים מהראייה שלנו.
בגיל ארבעה שבועות, היא כבר כמעט בגודל מלא.
רוב הנוצות שלה סיימו לצמוח.
בקרוב היא תוכל לעוף.
עד אז, הטמיאס הקטן יכול להירגע.
אבל לא להירגע יותר מדי.
עדיין נותר זמן מה עד לסתיו והבלוטים סוף סוף בשלים.
כשהלילה יורד באמצע הקיץ,
יש קסם באוויר.
אלפי גחליליות זעירות רוקדות בחשכה.
בתוך הגזע שלה, העכברה המקפצת הקטנה התעוררה סוף סוף.
אבל כעת, היא על סף מוות ברעב.
היא חייבת למצוא מזון.
וזה אומר להתעמת עם הסכנות של הלילה.
דברים מוזרים נעים על קרקעית היער.
ואחד המחזות המוזרים ביותר בטבע עומד להתחולל.
אחרי 17 שנים כזחלים שניזונים מתחת לפני האדמה,
הציקדות מגיחות החוצה סוף סוף.
וכעת, יש להן ימים ספורים לחיות.
המירוץ מתחיל.
אחרי תקופת חיים שלמה לבד מתחת לאדמה,
מיליוני ציקדות בגודל בוהן תזמנו את ההופעה שלהן לרגע הזה.
זאת אחת ההגירות הגדולות בכדה"א.
הלילה, הם יהפכו מנימפות לבוגרות.
מחר הן יזדווגו, ואז ימותו.
רבות לא ישרדו אפילו את הלילה.
אבל מספרים עצומים מבטיחים שהרוב ישרדו מספיק זמן כדי להתרבות.
והיער עדיין זוכה לסעודה.
אבל העכברה המקפצת צמחונית.
היא מחפשת זרעים קטנים ופטריות.
עכסנים מעוצים יכולים לחיות חודשים מבלי לאכול.
ברגע זה, משהו בגודל של עכבר יהיה מושלם בשבילו.
חיפוש אחר מזון בחשכה זה עסק מסוכן...
אלא אם יש לך...
כוחות-על סודיים.
בקריאת תיגר נגד כוח המשיכה לכאורה, היא יכולה לקפוץ לגובה של שני מטר.
גידים גדולים במיוחד ברגליים ובידיים, בשילוב עם גודלה הזעיר...
מאפשרים לה לקפוץ הרחק מהסכנה האורבת ביער.
ובתקווה, לשטחי הזנה בטוחים יותר.
כשהקיץ הופך לסתיו,
היער נכנס לתור זהב קסום.
אבל יחד אתו מגיע איום חדש.
הנץ הצעירה למדה לעוף...
והפכה מגוזל קטן ומדובלל...
לרוצחת אווירית.
מוטת הכנפיים שלה יותר ממטר.
והיא מסוגלת להגיע למהירות של עד 60 קמ"ש.
לחיות קטנות מוטב לפקוח עין על השמים.
ולא רק בגלל נצים.
הרגע שהטמיאס הקטן חיכה לו.
בלוטים בשלים.
השפע נמשך רק שבוע או שבועיים, אז זה הזמן לאגור.
הוא מסוגל לדחוס אגוזים רבים בתוך הלחיים הענקיות האלה.
מיומנות יקרת ערך כשאתה זקוק למאות כאלה כדי לשרוד את החורף.
אבל נראה שהמצבור שלו לא נבנה מהר מספיק.
מישהו פושט על מקום המסתור שלו.
הזכר המבוגר יותר.
ככל שהבחור הקטן אוגר יותר...
השכן גונב יותר.
ובנוסף לכל זה...
רבים מהאגוזים בסביבה הקרובה חסרי ערך.
הזחלים של חדקונית הבלוטים גדלים בפנים.
הם בגודל של סוכריית ג'לי עכשיו והגיע הזמן לברוח מחדר הילדים.
הרבה יותר קל להגיד מאשר לבצע.
אבל אפילו אגוזים ריקים לא מתבזבזים.
בית חדש לדור חדש של נמלי בלוטים.
בתוך גזע העץ החמים שלה,
העכברה המקפצת כבר מכינה את המיטה שלה.
היא ערה מזה כמה חודשים בלבד.
הגיע הזמן לעוד שינה גדולה.
אבל אין מנוחה לטמיאס הקטן.
הסתיו כמעט הסתיים,
וסיכוייו לשרוד את החורף נראים עגומים.
הוא צריך עוד אגוזים.
ויש רק פתרון אחד.
הגיע הזמן לחדור לטריטוריה של האויב.
הזכר המבוגר יותר אולי מוכן לגנוב...
אבל הוא לבטח לא מוכן לחלוק.
הטמיאס הצעיר נתפס על חם.
חלקת היער הזאת לא גדולה מספיק בשביל שניהם.
אבל הוא לא יכול לברוח לנצח.
הגיע הזמן להילחם.
מצולק ומובס, הזכר המבוגר יותר בורח.
ונראה שהוא לא יחזור בקרוב.
לפעמים, כשאתה קטן, החיים יכולים להיות קצרים להחריד.
אבל הטמיאס הקטן הזה מפיק מהחיים את המיטב.
הוא השיג טריטוריה משלו,
כמות אדירה של אגוזים...
והתגבר על האתגרים שניצבים בפני יצור זעיר...
ביער גדול ופראי.
כשיש לו את כל מה שהוא צריך כדי לשרוד את החורף...
הוא יכול לנוח סוף סוף...
ולחלום על אביב נוסף.
תרגום: גיא רקוביצקי