Jordkloden er så spektakulær
at du fort overser livets små finurligheter.
Men tar du en nærmere titt
ser du en uoppdaget verden.
En verden der ørsmå helter...
...og små uhyrer...
...trenger utrolige superkrefter...
...for å kunne lykkes, mot alle odds.
Borte bra, hjemme best.
Og dette er hjemmet til en vanlig europeisk hamster.
I hjertet av den europeiske landsbygda.
Saken er bare...
...at landsbygda er i endring.
FORTELLERSTEMME VED PAUL RUDD
Når maskiner flytter inn...
...flytter dyrene ut.
De fleste er så små at de er umerkelige.
De heldige havner her.
I hagene våre.
Et sted vi kjenner.
Men sett nedenfra
er dette en mirakuløs verden...
...der smådyr regjerer.
For disse små beboerne har hagen alt det nødvendige.
Lune senger.
Private suiter.
Endatil basseng.
Det kan se ut som et paradis.
Men det lurer farer overalt.
Og det verste av alt er at det er kjemper som regjerer her.
Så hva må til for å gjøre dette til et hjem?
Våren har kommet.
Og den har med seg nye matforsyninger.
Men der hvor det er mat, dukker det bestandig opp problemer.
Huskatter dreper flere små pattedyr enn noe annet rovdyr.
Heldigvis er ekorn kvikke, i kropp så vel som i hode.
Så lenge viljestyrke, og nøtter, er på plass, løser det meste seg.
Men det å gå på stram line er ingen enkel sak.
Hun kommer tilbake.
Ekorn er standhaftige.
Det er selvsagt lettere å fly til fuglebrettet.
Rødstrupen klekker tidlig om våren.
Slik at far kan sanke mest mulig mat til en voksende familie.
Mens mor tar seg av det nye kullet, holdes far beskjeftiget
med å mate ungene hvert femte minutt.
Det å unngå andre fugler er det vanskeligste.
Rødstrupen er en aggressiv hagefugl.
Mens denne er blant de dødeligste.
Den kan fly i 50 km/t.
Spurvehauken er spesialist på småfugler.
En mislykket jakt kan også bety en gratis lunsj.
For svarte jordmaur er jakten på mat en omfattende ekspedisjon.
De må gjennom tett jungel...
...og krysse endeløse ørkener.
Hjemme venter en koloni med 5000 maur.
Og måten de skaffer mat til dem på, er nærmest et mirakel.
De er blitt bladlus-bønder.
De spiser dem ikke.
De kiler dem.
Så de utskiller honningdugg.
En søtlig væske bladlus utskiller når de eter plantesaft.
Men i flokken... er det en ulv.
Marihøner spiser bladlus.
Maurene slår tilbake med kraftige kjever.
Og de spruter maursyre.
Men noen bladlus-mordere blir for sterke, selv for en hel hær av maur.
De må finne føde et annet sted.
Viltlevende hamstere er svært territoriale.
Men en frodig bakhage lokker dem nærmere hverandre.
En hann.
Hun er ikke selskapslysten.
De kan se harmløse ut, men hamstere er brutale slåsskjemper.
Han er større og sterkere...
...men later til å ha romantiske motiver.
Følelsene gjengjeldes ikke.
En annen gang, kanskje.
Sommeren skrider frem, og fokus skifter fra eting til paring.
En hunn-sebraedderkopp.
Hun er ikke større enn et riskorn,
men er glupsk.
Denne hannen må passe seg. Hun kan drepe ham på et blunk.
Han må vise seg verdig som make.
Ved å danse.
Shuffle.
Bølgedans.
Et steg til siden.
Alt må sitte som et skudd.
Han er ingen Gunnar fra Mo.
Men han overlevde i det minste.
Høysommer, og det begynner å bli hett.
Hannhamsteren er tilbake.
Han får betalt for iherdigheten.
Hunnen har slått seg til ro.
Hun er i gang med renovering for å gjøre hulen om til et hjem.
På denne tiden av året myldrer hagen av tasser med huslige sysler.
Murerbier vil fostre opp ungene på et trygt sted.
For en alenemor er et sneglehus mer praktisk enn å bygge noe fra scratch.
Etter en grundig inspeksjon...
...legger hun ett enslig egg i sneglehuset.
Det er bare ett problem.
Stæren elsker snegler.
Dette kan bli en ulykksalig forveksling.
Det var nære på.
Skal ungen overleve i hagen, må hun utbedre husets sikkerhetssystem.
Den kommer først ut om et år.
Og livet hennes er over før den tid.
Så hun leter etter byggemateriale.
Ufattelig nok frakter hun pinner som er tjue ganger større enn henne
for å dekke til barneværelset.
Litt etter litt blir sneglehuset forvandlet...
...til en festning.
Selv om hun ikke vil kunne beskytte ungen,
har hun sikret den en best mulig start.
Når mennesker går til sengs,
trer nye skapninger frem og gir liv til hagen.
Noen legger ut på en farefull ferd for å ta seg dit.
En fødselshjelperpadde på et farlig oppdrag.
Partneren har betrodd ham parets dyrebare egg.
De er svøpt omkring beina så han ikke skal miste dem.
De er klekkeklare, så han må få dem i vann brennkvikt.
Han ofrer livet om det må til.
Han stiller inn kursen ut fra en svak eim fra hagedammen.
Men han er ikke fremme.
Pinnsvin spiser padder.
Men dette er fysent på noe annet.
Et av nattens underverker.
En boakjølsnegl.
På varme, fuktige kvelder tar de del i en av naturens mest unike oppvisninger.
Den følger sporet etter en annen snegl og klatrer opp.
Og når de to møtes...
...danser de.
Så, etter å ha løsnet taket i grenen,
firer de seg ned med en slimtråd.
Når de så er utenfor fare...
...begynner paringsakten.
I hele hagen oppstår det nytt liv.
Fødselshjelperpadden har omsider funnet dammen.
Den samme han selv ble født i.
Siden det er få naturlige dammer igjen,
utgjør hagedammer en livline for smådyr.
Nå starter også et nytt kapittel for hamsteren.
Overgangen til et liv i hagen har betalt seg.
Hun er blitt mor til sju små unger.
De har øynene lukket de to første ukene.
I den perioden blir ungene dobbelt så store.
For å holde tritt må mor være velfødd selv.
Det tærer på å die så mange.
Heldigvis bærer gartnerens arbeid frukter.
Men hver gang hun drar ut på tokt, risikerer hun livet.
Hun bør ta færrest mulig turer,
og gjøre det hamstere gjør best.
Hun kan ha mat til tre måltider i kinnene.
Men gapet har sine grenser.
Ved høysommer vokser hagen raskt.
I likhet med smådyrene som eter den.
En nyklekket gaffelstjertlarve er så liten at den kan krype gjennom et nåløye.
Men dette er en sulten larve.
I løpet av bare tre uker vokser den...
...og den vokser...
...helt til den er blitt tusen ganger større.
Og nå, når det går på høygir i hagen, prøver mennesker å gjenvinne kontrollen.
Men naturen vet å yte motstand.
En skvett maursyre gjør som regel susen.
Mange smådyr forsvarer seg med kjemiske våpen.
Men mennesker har masseødeleggelsesvåpen.
Maurene, som fortsatt er på jakt etter føde...
...blir massakrert.
Selv om det er mange døde og sårede, forlater ikke maurene skadde kamerater.
De bærer dem helt tilbake til kolonien.
Det blir vrient å finne veien hjem.
Og nå når gresset er kort, gir det lite beskyttelse.
Stæren liker maur enda bedre enn snegler.
Denne gangen slår det feil å bruke maursyre.
Stæren ønsker det faktisk.
Det gjør godt for fjærene og beskytter mot parasitter.
Men det er farlig å pusse fjærene midt i hagen.
Flaks for maurene.
Da må de bare ta seg forbi ett hinder til før de er hjemme.
Stekende sol.
Lunefull sand.
Og livsfarlige maurløver.
De lager fangstgraver og kaster sand for å forhindre at ofrene flykter.
En tapper maur risikerer livet for en fallen medsoldat.
Denne gangen kan hun ikke reddes.
Men takket være maurenes uselviskhet kommer de fleste hjem i live.
De er blitt fire uker gamle. Hamsterungene begynner å bli rastløse.
På tide å utforske hagen.
Moren har sett til at de kan få en god start her.
En liten, grønn oase.
I en omskiftelig verden.
Den er ikke perfekt.
Men den er et hjem.
Altfor ofte betrakter vi dyrene vi deler hagen med, som skadedyr.
Men stopp og ta en nærmere titt.
Da vil du se et helt samfunn med små underverker,
som prøver å ordne seg et hjem i vår verden.
Man glemmer fort hvordan det er å være liten.
Med en hjelpende hånd...
...kan selv småtasser...
...utrette store ting.
Tekst: Dario Kverme Birhane