Планетата Земя е толкова зрелищна,
че често не успяваме да забележим дребните неща.
Но взрем ли се по-отблизо,
ще видим един напълно непознат свят -
свят на мънички герои
и дребни чудовища,
които се нуждаят от суперсили,
за да оцелеят сред огромните опасности.
Най-хубаво е у дома.
А домът на обикновения хамстер е тук -
сред полята във вътрешността на Европа.
Работата е там, че...
Селските райони се променят.
ТЕКСТА ЧЕТЕ ПОЛ РЪД
Машини порят земята.
Животните трябва да бягат.
Повечето са дребни, не усещаме липсата им.
Късметлиите се озовават тук.
В градините ни.
Мястото ни е познато.
Но за миниатюрния свят
тук е пълно с чудеса.
Дребни твари владеят този свят.
За тези малки обитатели градината е наистина райска.
Има удобни легла.
И отделни жилища.
Дори басейн!
Да, прилича на рая.
Но опасностите дебнат отвсякъде.
Най-важното е, че тук управляват великани.
В такъв случай, какво е нужно, за да стане това място дом?
ГРАДИНАТА
Пролетта е тук.
Тя носи и прясна храна.
Но има ли някъде храна, опасността също е наблизо.
Домашната котка убива повече бозайници от който и да е хищник.
Катеричките обаче са с чевръсти нозе и ум.
А има ли желание и малко орехи, има и начин.
Въжето на простора за пране обаче не е за начеващи акробати.
Ще се върне.
Катериците са упорити създания.
Да можеш да летиш, осигурява лесен достъп до хранилката.
Червеношийката свива гнездо рано напролет.
Бащата събира колкото може повече храна за растящото семейство.
Майката остава край малките, а бащата е изключително зает -
храни малките през пет минути.
Номерът е да избегнеш другите птици.
Червеношийката е най-нападателната в двора.
А тази е една от най-смъртоносните птици.
В полет тя развива до 50 км/ч.
Това е малък ястреб, експерт по дребните птици.
Неуспешният лов може да се окаже нечий безплатен обяд.
Намирането на храна е тежка задача за черните мравки.
Трябва да преодоляват джунгли.
И да прекосяват огромни пустини.
В мравуняка живее колония от около 5000 мравки.
Изхранването им е цяло чудо.
Започнали са да отглеждат листни въшки.
Но не за да ги ядат.
Грижат се за тях,
за да започнат да дават медена роса -
сладникава течност, която отделят, хранейки се с мъзга.
В стадото обаче има вълк с овча кожа.
Калинките са основен враг на въшките.
Мравките контраатакуват с могъщи челюсти.
Пръскат и мравчена киселина.
Но за някои убийци на листни въшки и армия от мравки не стига.
Ще трябва да търсят храна другаде.
Дивите хамстери бранят територията си със стръв.
Но тучният двор ги събира на едно място.
Това е мъжки.
Но тя не иска компания.
Изглеждат мили животинки, но всъщност са зверчета.
Той е по-едър, по-силен.
Но намеренията му са по-скоро романтични.
Несподелени чувства.
Някой друг път, може би.
Вече е лято и сега не храненето, а чифтосването взема преднина.
Това е женски пъстър скачащ паяк.
Тя е колкото оризово зрънце.
Но е ненаситна.
Този мъжки трябва да внимава - тя лесно може да го усмърти.
Трябва да се докаже като мъжкар.
Прави го чрез танц.
Стъпки от шафъла.
И малко от уейва.
Ето и сайдстеп.
Всичко трябва да е изпълнено точно.
Не е неотразим танцьор.
Но поне отървава кожата.
Разгарът на лятото разгорещява и страстите.
Мъжкият хамстер пак е тук.
Упорството му дава плодове.
Женската е уседнала тук
и е превърнала дупката в свой дом.
По това време на годината в градината е пълно с новодомци.
Пчелата зидарка търси място за отглеждане на поколение.
Тя е самотна майка -
не й е до строене и една опразнена черупка на охлюв й идва идеално.
След щателен оглед...
Пчелата снася едно яйце в черупката.
Има един проблем.
Скорците обожават охлюви.
Грешката може да се превърне в трагедия.
Замалко!
Ако иска потомството й да оцелее,
трябва да обезопаси дома си.
То ще се появи чак след година.
Майката няма да живее толкова, че да го пази.
Затова търси строителни материали.
Невероятно е, но носи клечици, 20 пъти по-дълги от тялото й.
С тях покрива "гнездото".
И лека-полека черупката се променя.
Превръща се в крепост.
Пчелата няма да е там за излюпването на малкото,
но му е подсигурила най-добър старт в живота.
Хората се готвят да спят.
Градината обаче оживява с нова смяна създания.
Някои са извървели опасен път, за да стигнат там.
Жабата акушерка се е заела с рискована задача.
Партньорката му му е поверила безценните им яйца.
Увила ги е около краката му, за да не ги изпусне.
Готови са за излюпване и трябва бързо да ги пусне във вода.
Би дал живота си, за да успее.
Способен е да открие и най-малката градинска локва.
Още не е успял.
Таралежите хапват жаби.
На този обаче му се хапва друго.
Едно нощно чудо.
Леопардов гол охлюв.
В горещи влажни вечери
те се появяват за едно невероятно зрелище.
Той следва дирята на друг охлюв и се катери нагоре.
Когато двата се срещат...
Започва танц.
А после се пускат от клона
и се спускат по една слизеста нишка.
Далече от опасности...
Започва чифтосването.
Из цялата градина плъзва нов живот.
Жабата най-сетне е намерила езерцето.
И е същото, в което и тя е родена.
Сега естествените водоеми са рядкост
и градинските са животоспасяващи за дребните животни.
Нова страница и в живота на хамстера.
Изборът да живее в градината се оказва добър.
Родила е седем малки.
Те ще отворят очи едва след две седмици.
През това време удвояват размерите си.
За да им насмогва, майката трябва да се храни богато.
Да кърмиш толкова мъници, е тежка работа.
Усилията на градинаря са дали плод.
При всяко излизане обаче майката рискува живота си.
Най-добре е да направи няколко курса.
И да прави онова, в което е майстор.
В бузите си може да побере три порции.
Устата си обаче не може да отвори по-широко.
В разгара на лятото всичко расте бързо.
Множат се и тварите, които го ядат.
Току-що излюпена,
ларвата на вилоопашатницата е толкова дребна, че минава през иглено ухо.
Но апетитът й е великански.
В течение на три седмици тя расте...
Расте...
И става хиляда пъти по-едра от първоначалното.
Сега, когато градината прелива от плод,
хората отново се намесват със сила.
Но природата умее да отвръща на удара.
Пръсването на мравчена киселина върши работа.
Много дребни твари използват за защита химическо оръжие.
Хората обаче притежават оръжия за масово унищожение.
За мравките, още заети с намиране на храна...
...това е заколение.
Макар дали тежки жертви,
мравките не изоставят ранените си другари.
Отнасят ги чак до колонията.
Трудно е да намерят пътя към дома.
Сега е окосено и нямат прикритие.
А скорците обичат мравки дори повече от охлюви.
Но сега мравчената киселина й прави мечешка услуга.
Скорецът дори иска да го пръскат.
Киселината помага на оперението, предпазва и от паразити.
Но да оправяш перата си на моравата, е опасно.
И ето че мравките вадят късмет.
Остава само едно препятствие, преди да стигнат дома.
Под прежурящо слънце.
Подвижни пясъци.
И смъртоносни мраволъви.
Те копаят ямки и мятат пясък, за да препятстват бягството на жертвите.
Смела мравка рискува живота си за паднал другар.
Но този път не може да го спаси.
Благодарение на тяхното себеотрицание, повечето мравки стигат у дома.
Малките хамстерчета вече са на месец и нямат спиране.
Време е да изследват градината.
Майка им се е постарала да се родят на хубаво място.
Истински зелен оазис
в неспирно менящия се свят.
Може и да не е идеалното.
Но е дом.
Често мислим за животинките, обитаващи двора ни, като за вредители.
Но нека поспрем и да се взрем отблизо.
И тогава ще успеем да видим една общност от чудати твари,
които се опитват да създадат дом в нашия свят.
Лесно се забравя какво е да си малък.
Но с малко помощ...
...и най-дребният...
...е способен на велики дела.
Превод Албена Христофорова