Planeta Země je tak úžasná,
že je to, co je malé, snadné přehlédnout.
Ale podívejte se zblízka
a uvidíte neobjevený svět.
Svět, kde malí hrdinové...
...a malé příšery...
...potřebují neuvěřitelné superschopnosti...
...aby jim pomohly přežít... navzdory obrovským překážkám.
MALIČKÝ SVĚT
Doma je nejlépe.
A pro křečka polního je to zde...
...v srdci evropského venkova.
Problém ale je...
...že se krajina mění.
KOMENTÁŘ PAULA RUDDA
Stěhují se sem stroje...
...a zvířata se stěhují pryč.
Jsou ale tak malá, že si toho nikdo nevšimne.
Ti, co mají štěstí, skončí zde.
V našich zahradách.
Toto prostředí známe.
Ale v malém měřítku...
...je to zázračný svět...
...kde vládnou malí tvorové.
Pro tyto maličké nájemníky má tato zahrada vše.
Pohodlné postele.
Soukromé apartmány.
Dokonce i bazén.
Možná to vypadá jako ráj.
Ale všude číhá nebezpečí.
A nejhorší je, že této zemi vládnou obři.
Jak je tedy možné si zde vytvořit domov?
ZAHRADA
Je tady jaro.
A s ním i nová dodávka potravy.
Ale kde je potrava... tam budou i problémy.
Kočky domácí zabijí více malých savců něž kdokoliv jiný.
Naštěstí mají veverky hbité tělo i mysl.
Kde je vůle... a oříšky... tam je cesta.
Ale chůze po visutém laně... není jednoduchá.
Vrátí se.
Veverky jsou vytrvalé.
Pro letce je krmítko přístupnější.
Červenky zakládají rodiny brzy zjara.
Táta tedy může pro rostoucí rodinu nasbírat co nejvíce potravy.
Zatímco se máma stará o mláďata, táta má napilno
a krmí ptáčata každých pět minut.
Nejtěžší je se vyhnout ostatním ptákům.
Červenky jsou v zahradě nejagresivnějšími ptáky.
Tento je však jeden z nejvíce smrtících.
Letí rychlostí 50 kilometrů v hodině.
Krahujec je na malé ptáky specialistou.
Nepodařený lov však může znamenat oběd zdarma.
Pro mravence obecné je hledání potravy mamutí expedicí.
Musí projít hustými džunglemi...
...a překonat rozsáhlé pouště.
Doma na ně čeká kolonie s 5 000 obyvateli.
A to, jak je nakrmí, je téměř zázrak.
Stali se z nich chovatelé mšic.
Ale nežerou je.
Oni je lechtají...
...aby z nich dostali kapky medovice.
Tekutiny, kterou mšice vylučují díky míze, kterou se živí.
Ale ve stádě... je vlk.
Slunéčka se živí mšicemi.
Mravenci na ně útočí svými mocnými kusadly.
A kyselinou mravenčí.
Ale najdou se zabijáci mšic, které neporazí ani celá armáda mravenců.
Potravu budou muset hledat jinde.
Ve volné přírodě jsou křečci velmi teritoriální.
Ale sbližuje je lákadlo v podobě bujné zahrady.
Samec.
Ona ale společnost nechce.
Můžou vypadat neškodně, ale křečci jsou suroví rváči.
Samec je větší a silnější.
Ale zdá se, že má spíše romantické záměry.
Ona jeho city ale neopětuje.
Tak možná příště.
Jak léto pokračuje, pozornost se od potravy přesouvá k páření.
Samička skákavky pruhované.
Sice je velká jen jako zrnko rýže...
...ale je nenasytná.
Tento samec musí být obezřetný. Mohla by ho totiž jednoduše zabít.
Musí prokázat, že jí je hoden.
A to tancem.
Tančí shuffle.
A teď vlna.
Krok stranou.
Všechny musí být provedeny správně.
Netančí zrovna nejlépe.
Ale aspoň zůstal naživu.
Je polovina léta. Začíná to tu vřít.
Samec křečka se vrátil.
Jeho vytrvalost se vyplatila.
Samička se zabydlela.
Noru si zrenovovala... a udělala z ní domov.
Touto dobou je zahrada takových hospodyněk plná.
Zednice musí najít bezpečná místa, kde vychovat svá mláďata.
Pro matku samoživitelku je ulita lepší než si něco stavět od nuly.
Po důkladné inspekci...
...naklade do ulity jen jedno vajíčko.
Je tu ale jeden problém.
Hlemýždi totiž chutnají špačkům.
Mohl by to být nešťastný případ mylné identifikace.
To bylo těsné.
Pokud má její dítě v této zahradě přežít,
bude muset zapracovat na zabezpečení.
Vylíhne se totiž až za rok.
A ona už nebude naživu, aby ho ochránila.
Hledá tedy stavební materiál.
Je úžasné, že unese větvičky, které jsou dvacetkrát větší než ona sama.
Domeček jimi zakryje.
Ulita se postupně přeměňuje...
...na pevnost.
I když už nebude na světě, aby své dítě ochránila,
dala mu ten nejlepší možný start.
Lidé se chystají jít spát,
ale zahrada díky novému osazenstvu ožívá.
Někteří kvůli tomu podstoupí nebezpečnou cestu.
Samec ropušky starostlivé má nebezpečnou misi.
Jeho partnerka mu svěřila jejich drahocenná vajíčka.
Obalila mu je kolem nohou, aby mu nespadla.
Za chvíli se vylíhnou. Musí je co nejrychleji dostat do vody.
A bude kvůli tomu riskovat život.
Je schopen zaměřit i ten nejmenší závan zahradního jezírka.
Ale ještě tam není.
Ježci ropušky žerou.
Ale tento touží po něčem jiném.
Po divu noci.
Po slimákovi největším.
Za horkých, vlhkých večerů
vylézají a předvádí jednu z nejpozoruhodnějších podívaných přírody.
Leze po cestičce jiného slimáka.
A když se ti dva setkají...
...tak tančí.
Pak se větve pustí a spustí se na vlákně ze slizu.
A daleko od nebezpečí...
...se začnou pářit.
Nový život začíná v každém koutě zahrady.
Samec ropušky starostlivé to jezírko konečně našel.
Je to to, ve kterém se narodil.
Protože je nyní přírodních jezírek málo,
zahradní jezírka jsou pro maličká zvířata důležitá.
Novou kapitolu života začíná i samička křečka.
Přechod k životu na zahradě se očividně vyplatil.
Je matkou sedmi mláďátek.
První dva týdny budou mít zavřené oči.
Během této doby se mláďata dvojnásobně zvětší.
Aby to máma vydržela, musí hodně jíst.
Starání se o tolik mláďat si vybírá svou daň.
Práce zahradníka naštěstí nese ovoce.
Ale pokaždé když samice vyleze ven, riskuje život.
Nejlepší bude jít co nejméněkrát.
A udělat to, co umí křečci nejlépe.
Ve tvářích má místo na tři porce jídla.
Ale ústa moc otevřít neumí.
Uprostřed léta roste zahrada rychle.
Stejně jako zvířátka, která ji jedí.
Právě se vylíhla.
Larva hranostajníka vrbového je tak malá, že proleze uchem jehly.
Je to ale pořádně hladová housenka.
Tři týdny roste...
...a roste...
...do tisícinásobku své původní velikosti.
Nyní když jede zahrada na plné obrátky...
...snaží se ji lidé dostat pod kontrolu.
Ale příroda má způsob, jak se bránit.
Většinou stačí postříkání kyselinou mravenčí.
K obraně používá chemické zbraně spousta malých tvorů.
Ale lidé mají zbraně hromadného ničení.
Pro mravence, kteří ještě pořád shání potravu...
...jsou to jatka.
Navzdory mnoha obětem...
...mravenci své zraněné neopustí.
Odnesou je totiž zpět do kolonie.
Najít cestu domů ale nebude jednoduché.
A tráva je krátká, takže nebudou ničím chráněni.
Špačci mají rádi mravence... ještě víc než hlemýždě.
Tentokrát se použití kyseliny mravenčí obrátí proti nim.
Špaček ji totiž vyhledává.
Pomáhá mu to pečovat o peří a chránit se proti parazitům.
Upravovat se všem na očích je však nebezpečné.
Mravenci mají štěstí.
Než se dostanou domů, musí překonat ještě jednu překážku.
Na spalujícím slunci...
...v pohyblivém písku...
...a mezi smrtícími mravkolvy.
Kopou pasti a cvrnkají do písku, aby zabránili obětem v úniku.
Jeden statečný mravenec riskuje pro svoji padlou družku život.
Tentokrát ji však zachránit nejde.
Ale díky tomu, že jsou mravenci obětaví, se většina z nich dostane domů.
Mláďatům křečka už jsou čtyři týdny a začínají být nervózní.
Je načase prozkoumat zahradu.
Jejich máma zajistila, že začnou na dobrém místě.
Malá zelená oáza...
...v proměnlivém světě.
Není to sice dokonalé...
...ale je to domov.
Až moc často přemýšlíme o zvířatech v našich zahradách jako o škůdcích.
Ale zastavte se a podívejte se zblízka.
Uvidíte komunitu malých zázraků,
kteří se snaží v našem světě zabydlet.
Je jednoduché zapomenout, jaké je být malý.
Ale s pomocnou rukou...
...můžou i ti nejmenší...
...dokázat velké věci.
Překlad titulků: Karel Himmer