LONDÝN, 1982
Doktorko Jeová.
Pane Evnsi.
Dost mě překvapilo, že jste se ozvala.
Vy si na mě vzpomínáte?
Jistě, na vás se nedá zapomenout.
Jsem tady jenom na týden. Na konferenci. Astrofyzika.
Takže vás pustili z toho kopce, jo?
Vím, co byl váš otec zač. Trochu jsem pátral.
A já vím, co je váš otec zač.
Řídíte jeho ropnou společnost. Mao je po smrti a já teď přednáším na univerzitě
Čching-chua.
To jsou změny.
Já jsem pořád stejný. Jsem ten, koho znáte ze Šen-si. Mohl jsem strávit život v
té chatrči a zachraňovat poddruh jiřičky z čeledi vlaštovkovitých, nebo využít, co
mám k dispozici a udělat mnohem víc.
Pokud chcete bojovat s mocí,
musíte jí čas od času vyjít v ústrety.
Souhlasím.
A jak přesně bojujete s mocí?
Proč jste mi napsala?
V přírodě není nic osamocené.
Nevěděla jsem, s kým to mám probrat.
A co byste chtěla probrat?
Tam na tom kopci…
se něco stalo.
PROBLÉM TŘÍ TĚLES
Ahoj. Před hodinou mě propustili. Napiš mi, jestli to nestíháš, ale klidně tu
na tebe můžu počkat.
Ahoj.
Čau.
Nemáš být v Oxfordu?
Jo, byl jsem.
Fajn. Vítej zpět.
Džek mě tady měl vyzvednout už před hodinou, ale ten hajzlík mi nezvedá
telefon.
V pohodě?
Proč jsi tady?
PÁTEK 01 LISTOPADU 00:28 NAHRÁVÁM HLAVNÍ LOŽNICE
Stačí dost. Stačilo.
Měla jsem ho zastavit.
Ne, ne. Nemůžeš za to. Byla to ta stejná ženská. Ta, co mi zapálila
cigaretu. Vymazala se ze záznamu jako posledně.
Možná. Nebo někdo, s kým pracuje.
-Najděte ji. Je to vaše práce, nebo ne? -V domě vašeho kamaráda a kolem něj je
osmnáct kamer. Není vidět ani na jedné z nich.
Zvláštní, že ano? Vera Jeová naverbovala pět mladých géniů a teď jsou Vera a jeden
z nich po smrti. Ta pozvánka. Se třemi kruhy.
Jak o tom do prdele víte?
Záleží na tom?
Není to zajímavé? Vás přiměli skončit a vás si vybrali.
Příští týden. Oficiální uvítání v organizaci.
Půjdu tam s ní.
Nepůjdete.
Ano, půjdu.
Nepůjdete. Nepozvali vás tam. Máte na výběr, doktorko.
Oplakávat kamaráda a navždycky si přát, abyste se v den jeho smrti zachovala
jinak, anebo s námi dopadnout jeho vrahy.
Ne, ne, ne, ne, ne, ne, ne, ne, ne, ne… Dej si vodku.
-Ty prášky jsou lepší, než vodka. -Ne, dej si vodku.
Dej si pořádně.
Fakt jsem se snažila. Ale nezavřel pusu.
Dohadoval se s ní a já jsem po něm pokukovala, ale on pořád mlel pantem.
Netrap se, Džin. Džek se pořád s někým dohadoval.
Nejspíš existují.
Kdo?
San-tchi. Myslím, že vážně přicházejí. Zní to šíleně, ale…
Nezní, vůbec. Protože to dává smysl. To, co dělají. Tuhle technologii nemáme. Nikdo
ji nemá. Takže když to nikdo neumí, ale děje se to, tak…
Nevím, jak mám s nimi bojovat.
Já taky ne, ale víš co? Lidi, co pro ně dělají, jsou jenom lidi. S lidmi bojuju
celý svůj život. Tak, jako ty.
Dobrá zpráva. Našli jsme ho.
Ropný tanker Panamax. Ropu nepřeváží už čtyřicet let. Může na něm žít asi tisíc
lidí. Známe souřadnice. Středozemní moře, tři sta dvacet kilometrů od Alexandrie.
Zasáhneme?
Ne. Počkáme.
SOUDNÝ DEN
Ola.
Mesijé Evns.
Gabriel, bonžůr.
Paní Ťiangová nám vyprávěla o San-tchi.
Vážně?
Budeme žít dost dlouho na to, abychom se setkali s naším Pánem?
Pokud náš Pán chce, abychom tu byli, až San-tchi dorazí,
tak už to nějak zařídí.
Dokážou zázraky.
A pokud ne,
pak je to tak asi nejlepší, nemyslíš?
Ano.
Holčičko. Jdeme.
Pane. Finální rozpis pro zítřejší londýnský samit.
Co se stalo s Růnym?
Nespolupracoval.
Chápu.
-Pane? -Hm?
Nezvýšíme zabezpečení?
Máme snad lepší zabezpečení než náš pán?
Jistě.
Můj pane?
Ano?
Díky hře se k nám připojí další soudruzi. Na zítřejší londýnský samit
-plánujeme… -Vědí o tom samitu.
Kdo?
Vaši nepřátelé. Vědí, kde teď jste. Právě vás sledují.
Nebojte se. Nemůže se vám nic stát. A to nikomu z vás. Ochráníme vás.
To je lepší. Úsměv vám sluší víc.
Do prdele.
Co, že je cílem tý hry?
-Ehm. Vyhrát. -Je tam dost krve.
Jo, prorazil mi hrudní koš a vyrval mi srdce. Je to srdcerváč.
Jo? To zní hezky. Jak jde hledání práce?
Už mám práci.
A jakou?
Jsem zprostředkovatel.
To je jen slovo, co ses naučil vyslovovat.
Jo, myslíš si, že jsem nula, ale uvidíš.
To si nemyslím. Jenom jsi línej.
Tys dřel celej život jako kůň a jak to dopadlo? Naše království je tam, kde svítí
slunce.
Moje práce není o penězích. Zachraňuju lidi.
Přijde ti to legrační?
Promiň, tati. Ale poldové nejsou hrdinové.
Nejsem policajt.
Ne, vlastně seš funkcionář nefunkční vlády.
Kdo ti to řek?
Přišel jsem na to sám, tati. Dobře vím, že nejseš chlupatej.
Řek mi to Aly.
Aly je vůl.
Jo, to říkáš dva roky, ale já s ním pořád chodím. O čem to vypovídá?
Že máš příšernej vkus na chlapy?
Ten jsem zdědil po mámě.
Až vydělám pár milionů a koupím ti bejvák, zeptám se tě, jestli jsem pořád
nula.
Nejdřív zabij toho Srdcerváče.
Už jsem ho skoro měl.
Hele. Co myslíš?
Jo, to je v pohodě. Jeho máma chce zavřenou rakev.
Souhlasíš, že bychom měli něco vyhodit, než dorazí rodina?
Jako co?
Já nevím. Dilda, nebo prášky. Starý porno, prostě… Jsme přece u Džeka Růnyho
doma.
Neřekl bych.
Jé, hele.
Vidíš?
Co tam asi bude? Pouta? Korálky?
Zpracovávám data, rovnice, hypotézy a modely, nedělám tohle. Nejsem špionka.
Nebo co jste to zač.
Víme, kde budete. Budeme blízko. A pohlídáme vás. Nic se vám nestane.
Uděláte nejlíp, když se vůbec nebudete s nikým bavit. Nemluvit. Poslouchat. Chcete
informace. Ne konfrontaci. Čím déle zůstanete, tím víc se dozvíme.
Přijdete tam, nasbíráte informace, půjdete. Nikdo nic nepozná.
Jo, sbalte se. Šaty, kartáček. Věci na pár dní.
Proč?
Pro případ.
Pro případ, že co?
Že nepůjdete domů.
Ale proč bych nemohla jít domů?
Vědí, kde bydlíte, doktorko.
Řekl jste „vědí". Koho tím přesně myslíte?
Opravdu mluví s mimozemšťany?
Můžete věřit na vánoční dárky, i když nevěříte na Santa Klause.
Věříte na Santa Klause?
Hou, hou, hou.
NEZNÁMÝ VOLAJÍCÍ
Haló?
Až tam budete, neberte si dovnitř telefon.
A budete mě moct sledovat?
To je, doufám, vtip. Zelená.
Podívala se na zlého vlka a řekla: „Babičko, ty máš ale velké oči."
Tomu nerozumíme.
Čemu nerozumíte?
Chystá se ji sežrat.
Ano?
Ona se nechce nechat sežrat.
Ne.
Tak proč stále zůstává v domě? Přesto, že ví, že ji vlk chce sežrat?
Ale ona… Ona to neví. Ten vlk předstírá, že je její babička.
Tomu nerozumíme.
Je převlečený za babičku. Vzal si její šaty, je jako ona a zní jako ona.
Ale není to babička. Je to vlk.
Ano. Ale to Červená Karkulka zatím neví.
Vlk s ní předtím komunikoval?
Ano.
Pokud se ji skutečně chystal sežrat, proč s ní vůbec komunikoval? A poté, co s ní
komunikoval a a ona to věděla, proč neutekla?
Protože jí neodhalil svoje záměry, on je před ní ukrýval. Vyneskrýváte své záměry?
Tomu nerozumíme.
Tak například ti… ti škůdci, kteří nás sledují, oni chtějí skrýt své záměry,
protože, víte, jinak by se k nám nedostali.
Škůdci?
Nepřátelé. Ta rozvědka, před kterou jste mě varovali.
Škůdci jsou hmyz nebo jiná zvířata. Napadají úrodu, potravu a dobytek. Vaši
nepřátelé jsou lidé.
Ano. Ano, ale pochopte, o co jsem se snažil, já…
Použil jsem metaforu. Popsal jsem je jako škůdce, protože přesně to jsou. Otravní a
bezvýznamní, je snadné se jich zbavit. Jako brouci, rozmáčknete je podpatkem.
Dokážete říct něco, co není pravdivé? Umíte lhát?
Veškerá fakta se předávají v průběhu komunikace.
Komunikujete snad myšlenkami?
A my jsme pořád jenom zvířata, co na sebe štěkají.
Děláte to? Lžete?
No, já se snažím nelhat, ale ano. Ano, všichni občas lžeme. Více, nebo méně.
A ten vlk. Ten také lhal, že?
Ano. Ano, myslím, že ano.
Chtěli bychom s ním mluvit.
Cože?
Pořád je v babiččině domě? Kde to je?
Ehm, někde v lese.
Ve kterém? Ve vašem světě je jich spousta.
Ne, to ne. Ne, ne. Tenhle les není skutečný.
Tomu nerozumíme.
Je to jen příběh. Ani vlk, ani babička, ani, ani Červená Karkulka neexistují.
Takže ten příběh je lež řečená o lháři?
Ano. Tak nějak to asi je.
Musíme to uvážit.
Můj pane?
Zřejmě už to chápeme.
A proto nás potřebujete. Můj pane. Pomůžeme vám. Ať náš můžete chápat lépe.
Lháři pronášejí falešná slova. Lháři se nedá věřit. Nemůžeme s nimi koexistovat.
Můj pane, já…
Můj pane?
My se vás bojíme.
Můj pane.!
Můj pane, slyšíte?
Můj pane.
Můj pane, slyšíte?
Vítejte, doktorko.
Kam že to přesně jedeme?
Na samit.
A co se tam bude dít?
Žádný strach. Náš pán se o nás postará.
Náš pán?
Džin.
Jsem ráda, že tu jste.
To já taky.
Mrzí mě, že vám zemřel přítel.
Nečekala jsem vás.
Nechtěla jsem to zmeškat, ale málem jsem zůstala doma.
Znám její hlas. Potkal jsem ji na hřbitově. Celou dobu o nás ví.
-Vás to překvapuje? -Proč jste nakonec šla?
Chci vědět, proč se vesmír chová tak, jak se chová. Chci znát odpovědi.
Pokud má někdo odpovědi, tak náš pán.
Ano. Věřím, že náš pán je poskytne.
Vím, jak těžko se to vyslovuje. Zníme jako náboženští fanatici. Jenže náš pán
existuje.
Od chvíle, kdy vás voda připravila o rodinu, vás nikdo nechránil. To se změní.
Tihle lidé jsou už od dětství moje rodina.
Je mi ctí být součástí vaší rodiny.
Znám někoho, kdo to velice rád uslyší. Zakladatel přichází.
Jak se Evnsovi povedlo opustit ten tanker?
Jak se ta holka vymazala z bezpečnostního záznamu? Vlítneme na ně?
Vážení, věnujte mi prosím svoji pozornost. Vítejte. Moc rád vidím všechny
vaše tváře. Staré i nové. Dnešní večer je pro nás všechny výjimečný. Je pravda, co
se říká. Už nebudu zdržovat. Je mi ctí představit zakladatele našeho hnutí. Naši
naději. Příčinu naší spásy. Vážení, přivítejte zakladatele!
Poslechnem si ho. Třeba se k něčemu přizná.
Doktorku Je Wen-ťie!
Od pohřbu nevíme o ničem, co by ji s tímhle spojovalo.
Nic, co by se k nám dostalo. Oni kontrolují, co se k nám dostane.
Proč nás nechají poslouchat tohle?
Děkuji.
Když jsem byla mladá žena, má země se rozpadla na kusy.
Zničili mi rodinu. Poslali mě do pekla.
Viděla jsem, jak se lidé trhají na cáry bezmyšlenkovitě se ničí. To vše ve jménu
pokroku.
Co se změnilo? I nadále ničíme sami sebe, i svět, co je kolem nás. Sami se
nezachráníme.
Ale nejsme na to sami. San-tchi už jsou blízko. Jen čtyři světelné roky od nás
činí zázraky mimo naše chápání. A to navzdory chaosu v jejich světě.
Nyní přicházejí sem. Podělit se o své znalosti. Naučit nás, jak máme přežít a
vzkvétat.
Cestují ohromující rychlostí. Ale cesta jim zabere celá staletí. Čtyři sta let.
Čtyři sta let?
Nejdůležitější úkol v dějinách připadl nám. A našim dětem. A poté zas jejich
dětem. Musíme svět připravit na jejich příchod. Naši potomci je musejí uvítat.
Vesmír je veliký.
Myslím, že všichni hosté jsou na místě.
Děkuji vám. Můj partner v tomto hnutí, Majk Evns, vám děkuje. A náš pán,
San-tchi, vám děkuje.
Darujeme jim nyní celý náš svět. Aby s ním udělali to, co jsme nezvládli. Aby mohli
spravit, co jsme my zničili.
Lehnout na zem!
-Ne! -Pohyb! K zemi!
-Pozor, pozor! -Ne, ne, ne!
No tak! Zpátky! Na zem!
-K zemi! -K zemi! Pohyb!
Zpátky!
Dost! Nebraňte se jim.
Pokud se to děje, náš pán si to přeje. Prosím, posaďte se.
Náš pán nás před nepřáteli ochrání.
Pojďte. Odvedeme vás.
Jdeme! Rychle.
Otevři ty dveře!
Tudy!
Další!
Hotovo.
Jak se cítíte?
Odvezem vás do bezpečí. A Ógý taky. Dokud se to nevyřeší. Měla jste kliku. Střílím
jak ponocnej.
POHÁDKY
POHÁDKY PRO VELKÉ I MALÉ
DRAHÝ WILLE, VŠECHNO NEJLEPŠÍ K NAROZENINÁM!
NECHŤ JSOU NAŠE PŘÍBĚHY ŠŤASTNĚJŠÍ NEŽ TYHLE, S LÁSKOU JIN 6.10.2015
Haló?
Ahoj.
J-Jenom jsem se chtěl zeptat, jak se ti daří.
No jo. Jde to.
Napadlo mě, že po Džekově pohřbu bychom si všichni zasloužili voraz.
Ehm, pronajal jsem si malou chatu na pláži. Kousek od Sevn Sistrs. I když
nevím, jestli máš náladu koukat se na La Manš, ale…
To zní hezky.
Pozvu Saula a Ógý. A Ráže. To je jasný.
Myslím, že to zvládneme bez něj. Stejně je na základně.
Ógý nám může namíchat Palomy. Budem je pít na pláži. Když je jasno, prý je vidět
Francie.
Ty někam jedeš?
Ehm, jo.
Kam?
To vlastně ani nevím. Do bezpečí.
Co se děje?
Nic, to je v pohodě, přísahám.
Džin. Tak kde jsi? Přijedu pro tebe.
Chtěla bych ti něco říct. Je to šíleně ujetý. Ale pravda.
Džin, co se děje?
Prostě mě vyslechni. Jde tu o nás všechny. Jde tu o tebe, o mě a Džeka. O
všechny.
Začalo to už hodně dávno.
Nebyli jsme na světě.
SEVERNÍ ATLANTSKÝ OCEÁN, 1984
Tak co říkáš?
Jako bych spatřila starého přítele.
Vykliďte heliped. Vykliďte heliped. Přistávají. Vykliďte heliped. Okamžitě.
Dávejte pozor! Jo! Pane! Pozor na nohy!
Tentokrát to bude jiné. Naše vlastní základna.
Proč tady?
Žádné hranice, ani politika. Žádné rušení.
Přenosové středisko.
Na první odpověď jsem čekala osm let.
Možná to bude trvat.
Snažili se o kontakt celou dobu.
Cože?
Od chvíle, co dostali zprávu. Jenže ty jsi opustila svou základnu.
Jsi pro ně důležitá. Chtějí se o nás dozvědět víc. A chtějí nás naučit něco o
sobě.
Už je to strašně dávno…
Občas mě napadlo, že to byl sen.
Nebyl.
Přicházejí.
Dala jsi nám naději.
Víme o vaší lodi.
Co je na Soudném dni? Proč je to tak důležité?
Pokud se budete chovat stejně jako na setkání, nezjistíte to.
Získali jsme vás.
A nenapadlo vás proč? Jen proto, že vám to dovolili.
S ohledem na to, kolik jste ztratili lidí, nemám pocit, že jste nám něco
dovolili.
My nic nedovolili. Ale oni.
Nemáte tušení, co dokážou. Myslíte, že ano. Ale nemáte.
Přicházejí sem. A vy je nemůžete nijak zastavit.
Až sem dorazí,
budete jim moc vděční.