Takže vidíš Velký vůz? Pokračuj nahoru k těm dvěma hvězdám, co jsou ve stejné
-rovině jako oj… Velkého vozu. -M-hm.
-Ještě nahoru. První hvězda, co vidíš. -Jasně, mám ji.
To je ona. Dé Iks tři devět nula šest.
To není Dé Iks tři devět nula šest.
Ale je. Lidi ze Vzhůru ke hvězdám mi ji ukázali v teleskopu.
Ne, ne, to… to není ona.
Ale je, když přišly papíry, porovnal jsem pozici s označením astronomické unie. Že
bych si spletl paralaxu?
Kámo, jak bych asi věděl, která je Dé Iks tři devět nula šest?
Ty seš hroznej kretén.
Ne, ne. To je Dé Iks tři devět nula pět.
Seš příšernej kretén.
Ty vole.
Jak je daleko?
Čtyři sta jedna a půl světelného roku.
Představ si světlo, co Džinina hvězda vysílá. Než k nám to světlo dorazí,
San-tchi už tady budou.
Nekaž mi to.
Přijde mi červená.
Proto jsem ji vybral. Je viditelná pouhým okem. Chtěl jsem, aby se mohla podívat na
nebe a říct si: „Tahle je moje."
Máš z toho nákupu dobrej pocit? Utratil jsi devatenáct mega za…
Devatenáct a půl. A mám. Jasně.
Neuměl by sis představit lepší investici?
Ne.
-Poslyš. Můžeš jí říct, žes to byl ty. -Nic jí neřeknu.
Jen říkám, že když to uděláš… Nikdy nevíš.
Nechci jí to říct. A opovaž se jí to říct ty.
Ale nikdy nevíš!
Měl jsi mě nejdřív nechat přísahat na holej pupek a teprve potom…
Přísahej. že jí to nikdy neřekneš.
Tvoje věc, brácho.
Wile.
Wile. Hej. Prober se. No tak, vzbuď se. Wile. Wile!
PROBLÉM TŘÍ TĚLES
Jsi s ním, že jo? Jak je na tom?
-Docela dobře. -Fakt?
Jo, vlastně i líp než dobře. Wile? Mrkni se. Hele, kdo volá. Je sjetej jako sáňky v
létě.
Ty seš sjetej jak sáňky v létě.
Ahoj.
-Ahoj, Džin! -Ahoj, Wile. Jak se cítíš?
Nejsem ve vážném ohrožení. To mi říkal doktor. Bez vážného ohrožení. Kolik lidí
to dneska může říct?
Já teda ne.
Hezky. Dali mi senzační pokoj. Kurva! Vidíš to? Vidíš? Tohle všechno je pro mě.
Jo. Ne, nech to bejt. Nesahej na to, nesahej na to.
Pane jo. Zasloužíš si to. Tak si odpočiň, ano?
Jo, ty taky.
Neboj se, určitě si odpočine. No jo, chvilku tady zůstanem. A možná si pustíme
Rika a Mórtyho.
Super.
Takže…
Až to půjde, stav se.
No jasně. Díky, Saule.
Měj se.
Něco ti sem přišlo.
Ty vole. Ty hvězdy jsou šíleně drahý, ne? Není tam, od koho je?
Ne.
Určitě jsi měla pěkně zazobaný nápadníky.
To jo. Ale ne tak zazobaný. Krom Džeka nikoho takovýho neznám.
Třeba ti ji koupil Wejd.
A proč by to dělal?
Protože se mu líbíš. Prober se.
Ne, ty se prober.
Odmítáš si přiznat, jak moc je tohle ujetý.
Opravdu? Tenhle měsíc jsem viděla mnohem ujetější věci. Uprav si hranice ujetosti.
Nějakej boháč mi koupil hvězdu. Nebo je to nějakej fór. To je dost možný. Že to bude
jen fór. Ale stejně teď nemám čas to řešit. Je to blbost, hvězdu nemůžeš
vlastnit.
Podle tohohle dokumentu jsi opravdu vlastníkem hvězdy Dé Iks tři devět nula
šest.
Tady doktor Děmichov už dlouhé roky udržuje různé věci naživu v extrémních
podmínkách.
Ehm, doktorko?
Mm?
Chcete něco říct?
No… Jenom nás zajímá, jestli jsme tady správně.
Při dosažení potřebné rychlosti, jak dlouho bude trvat, než sonda narazí na
flotilu?
Dvě stovky let.
Co se za tu dobu stane s obyvatelem sondy?
Umře?
Vidíte? Jste tady naprosto správně.
Byl to dlouhý boj s mnoha zádrheli, ale zvládli jsme to.
Je naživu?
Není mrtvý. Ani živý, je někde napůl cesty. Už celý měsíc.
Ehm, jak dlouho tak může zůstat?
Jak dlouho chceme.
V Koljových buňkách koluje nemrznoucí kryoprotektant. Jsou ochlazeny na mínus
sto padesát stupňů. Jsou tisíckrát pomalejší. Ale fungují.
Zabírá to na Kolju, zabere to na člověka.
Ahoj, Koljo.
Opatrně.
Pozdrav, Koljo.
Hodný chlapec.
Opatrně.
Koljo. Dotkni se oranžového čtverce.
Ještě chvilku.
Dotkni se kruhu se čtyřmi čtverci uvnitř.
Moc šikovný Kolja.
Běžný vedlejší účinek.
A je to. Máme lístek na konec světa. Vlak Soudného dne zastavil ve stanici. Můžete
za mě do fronty.
Myslela jsem, že jde o cestovatele. Chcete vstoupit do hibernace?
Co nejdřív to půjde.
-Kdo tady bude velet? -Pořád já. Každý rok se na týden proberu,
opravím chyby, půjdu za mámou, najmu lidi, vyhodím lidi, mrknu na
Wimbledon a potom zas usnu.
-Celých čtyři sta let? -Někdo je musí přivítat, až sem
dorazí. A někdo se musí držet plánu.
Schodiště můžete někomu svěřit.
Schodiště je projekt, ne náš plán. To zvládnete i vy. Tucty lidí mohou řídit
projekt. Ale na Zemi je jen jediný, co zvládne dohlížet na plán.
Na Zemi? To je trochu moc.
Aristoteles přirovnával falešnou skromnost k aroganci.
Taky tvrdil, že kameny padají dolů proto, že se jim líbí zem. Proč vy, proč
ne někdo jiný?
Dokážu to jenom já.
Co je zač ten báječný plán, který zvládnete uřídit jenom vy?
Jenom pokrok.
Nevím, co to znamená.
Časem to pochopíte. Budoucnost není tak daleko, jako dřív. Ne pro nás.
Sonda potřebuje plachtu. Utkanou z nanovláken. Nic takového jsme ještě
nedělali. Je to mnohem složitější. Musíme vzít v úvahu ještě žár a odolnost, vlákna
musí spojit sondu s plachtou a…
A ty to dokážeš?
Já to dokážu, ano.
Dík, žes přijela.
Víš, proč jsem s tímhle kdysi začala?
Kvůli lidem kolem sebe. Rodině mé matky.
A tomu, co jim svět provedl. Chtěla jsem udělat něco pro ně.
Skončila jsem na špatný straně.
Nejsi na špatný straně. Brzo si budeme muset vybrat. Odejít, nebo zemřít.
Myslíš za čtyři sta let?
Jo, to je za chvilku. A bez práce, co děláme, žádná volba nebude. Budujeme něco
pro všechny, budujeme budoucnost.
Ty tomu věříš?
Ty ne?
Ráda bych. Občas i věřím, že to klapne.
Jindy mám pocit, že s některýma lidma se prostě bude vyjebávat pořád.
Vždycky budou poslední ve frontě. A nikdo z nich se nedostane pryč.
Wile?
Wile? Wilbre? Wile? Slyšíš mě?
Wile?
Jsi v pořádku?
Jak víte, že jsem tady?
Nemocnice nám zavolala. Roxen je tvá nejbližší příbuzná. Jak se cítíš?
No, umírám. Takže tak.
Už je to dlouho.
Ano. Já vím, je nám to moc líto.
Přesně. Znáš to, Wile. Byli jsem ve Španělsku. Pracovně. Potom Dubaj.
Vám se tam snad nelíbilo?
Víš, svět digitálního marketingu se může velice rychle zpolitizovat. Chci říct, že
nejde o schopnosti, ale musíš držet krok.
Ano, tvoje práce funguje podobně. Myslím fyziku. Vždycky jsi byl ten
chytřejší.
Proto tě naši dali na soukromou školu. A na vejšku a další vejšku. Nedostal ses
tam, kam patříš, protože prostě nedržíš krok.
Dostal jsem se tam, kam patřím. Nedostal jsem se dál, protože jsem nebyl
dost chytrej.
Ale jo. Byl jsi dost chytrej skoro na cokoli. Mohl jsi jít pracovat do města,
založit si svojí firmu, chytřejšího člověka neznáme!
Já se k fyzice nedostala. Proto jsem musela dělat servírku a papíry a…
Víš,
chceme založit rodinu, Wile. Chtěli bychom si koupit dům.
Nebyli jsme si tak blízcí, jak jsme možná měli. Vím o tom. A přijímám za to svoji
část viny.
To, co se ti stalo, je fakt na hovno. Je to fakt příšerný.
Ale stalo se to.
Sám jsi řekl, že umíráš. Tak jsme tě chtěli požádat, protože zkrátka nikoho
-nemáš… -Kdo říká, že nikoho nemám?
A máš snad?
Možná. Co když někoho miluju?
-No, ta žena je jistě… -Co když je to muž?
To je fuk. Já… Je mi fuk, co je zač. Jestli někoho máš, tak určitě ne dlouho.
My jsme tvoje rodina.
Možná ne ta nejlepší, ale jsme tady.
A to, co máš od mámy, bys měl nechat nám.
Máš pravdu.
Nemám toho v životě moc. Nemiloval jsem nikoho, kdo miloval mě.
Mámimo dědictví je vaše. Nechci z něho ani penci.
Schodiště potřebuje tisíc bomb. Máme něco přes tři stovky. A další nedostaneme.
Úplně nejmenší hibernační komora váží víc, než tunu. Pokud chcete dosáhnout
potřebné rychlosti s pohonem, který máme k dispozici, tak je…
Takhle sonda unese jenom necelé dva kilogramy.
To je hodně malý člověk.
Řekl bych, že člověk je měnící se koncept tančící mezi neurony mozku. Když existuje,
existuje člověk.
Ale museli bychom ten mozek vyndat z lebky. Oni mohou zrekonstruovat zbytek.
Pokud ano, získáme uvnitř špeha.
Promiňte, vy kvůli tomu chcete někoho zabít?
Nebude to poprvé.
San-tchi. Zdravím tam ven. A sem. Kdekoli jsou vaše sofony.
Četli jste Wikipedii… Víte všechno o Čingischánovi, princi Gendžim, bolivijském
prezidentovi a Bobu Sígrovi, ale nevíte, jaké je být v naší kůži. Všechno, co máme,
je tady.
To, co se děje tady a tady. Tohle je lidstvo. Chcete nás pochopit? Musíte se
dotknout rukou, chapadlem, nebo jakou končetinu vlastně máte nás samotných.
Nebojte. Pošleme vám génia. Ale potřebujete někoho, kdo rozumí lidem,
kteří tady rozhodují. Někoho, kdo vás prokoukne. Někoho, kdo je v této
místnosti.
Tak co bude?
Půjdu.
-Co jste zač? -Edgar.
Proberte se, Edgare, hledáme tu vážné kandidáty. Tak co, vážní kandidáti? Kdo
chce poznat nepřítele?
Hm? Máte co ztratit, nechce se vám do toho. Ani vás nepustím, jste všichni moc
cenní. Chce to někoho, kdo se vyzná ve fyzice, chemii a vědě obecně.
A kdo je ochoten umřít, nejspíš zbytečně. Takže ideálně někoho, kdo už
umírá.
Znáte někoho, kdo odpovídá popisu?
Tohle je barbarství.
Schodiště potřebujeme. Pohon, kryogenika, materiálová věda. Vystřelí nás o celé dvě
generace dopředu. I když ten projekt selže. Ale musíme obhájit jeho existenci.
-A ten člověk uvnitř… -Myslíte ořezanou hlavu?
Ten člověk uvnitř nám ji obhájí. Váš přítel Wil ji obhájí. A když ho najdou,
dozví se, co bychom se nedozvěděli, než sem přiletí. Než bude pozdě. Jenom pokrok.
Jenom pokrok? To má být nějaký vaše kouzlo?
I kdyby Wil něco zjistil, jak může ty informace předat?
Myslím, že na něco přijde.
Slyší všechno, co tady říkáte. Nemá to smysl, nemůžete je převézt.
On možná jo.
-Ne, to ne, není takový. -Ale stejně si s ním promluvím. Kdo ví,
co se ukrývá v jeho elegantním mozku?
Vy ne. Neznáte ho.
Správně, a ani vy. Ani San-tchi. Daunynga zná jenom Daunyng.
Co je?
Myslím si číslo od jedné do tisíce, víte, které?
Ne.
Správně, nevíte. Oni taky ne. Musím si zavolat.
Nemůžete ho nutit!
Kdyby ano, byl by k ničemu.
Řekneme mu, aby to nedělal!
Poslužte si!
Nás dvě poslechne. Řekneme mu, ať to nedělá.
Poslechne tebe. K čemu ti jsem já?
-Já tě potřebuju. -Musím zmizet. Nikdy jsem pro něj neměla
pracovat. A pro nikoho z nich. Byla to chyba. Musím to napravit. Odcházím.
Tak se měj, šéfko.
Tady Wejd.
Jak vám můžu pomoct, pane Wejde?
Mám pro vás nový projekt, který ale bude vyžadovat účast všech. Úplně všech. Chci,
abyste ho celý vedl a postavila je do latě.
Mám moc práce, pane Wejde.
Ano. Tak jako my všichni.
O co v tom projektu jde?
Říká vám něco termín Meditátor?
Kurva.
Srdcerváč. Že jo?
Jen mačkáš knoflíky. Nauč se kombinace.
Hm.
Co to je?
Co je Velký únik?
Moje firma. Moje a Alyho. Je pravá. Máme společnost s ručením omezeným.
A jak se to dělá? Dali jste peníze právníkům?
Podle návodu na JůTůb. Mrkni se na webovky. Chystáme prezentaci.
Bezpečná budoucnost pro vaše potomky na Marsu a dalších planetách.
Na další stránce máme koncepci.
To je… Vypadá to moc hezky.
Peckoš, co?
Jak se člověk dostane do vesmíru za čtyřicet liber měsíčně?
Je to spořící účet. Každej měsíc tam vložíš a shrábneš úroky. Další měsíc se ti
rozrůstá trochu větší suma. Vždyť to znáš. Spočti si to.
Ty jsi to spočítal?
Začínáme domlouvat schůzky. Nějakej Denys Porlok projevil zájem. Je to zvíře. Najdi
si ho. Denys s ypsilon.
Nemůžu uvěřit, že jsi to dokázal úplně sám.
Dostals mě.
Fakt?
Ale je to kravina. Není to reálný.
Tak mi s tím pomoz.
Netuším jak.
Tohle… všechno je reálný? Protože pokud ano, tak nemám zájem.
Věc se má tak, že v našem současném světě už si nemůžu dovolit čekat ještě
déle. Chtěl jsem vám to říct osobně. Dlužím vám to.
Toho si vážím, Denysi. Děkuji.
Jistě to pochopíte. Bohužel nemám na výběr.
Všichni máme na výběr.
Tohle obchodní rozhodnutí dělám s těžkým srdcem. Ale potenciál pro budoucí užití…
Dělám jen to, co musím.
Klidně si dopište svůj twít.
Dělám jenom to, co musím. To, co jsem měla dělat celou dobu. A svou práci si
beru s sebou.
Ale ta vám nepatří, Ógý.
Nepatří. A neměla by. Měla by pomáhat těm, co to potřebují. Takže by neměla
patřit nikomu. Nebo spíš úplně všem.
-Bohužel tak to nefunguje. -Funguje, když ji zveřejním. Veškerý
výzkum, popis vybavení, poznámky k apskejlingu a využití. Je to na
Wikilíks, Arkajvu a ještě na půltuctu dalších platforem.
To snad ne.
Už se stalo.
Nepoužijí to. Pokud ano, naši investoři podají žalobu.
Stačí reverzní inženýrství. Popřou intelektuální vlastnictví, aby je nenařkli
z porušení autorských práv. Přihodila jsem návod.
To… To neklapne.
Klaplo to s AjBíEm, klaplo to s Eplem, se Sony taky. Ale do toho. Žalujte je.
Zažalujte vlády rozvojového světa. To vám fakt přidá body.
Možná, že začnu vámi. Půjdete sedět.
No, tak to si pospěšte, za tři hodiny odlétám.
To uděláte se svou prací? Se životem? Spálíte mosty a opijete se?
To není pro mě.
Ale…
Tohle ti tu nechala?
Jo.
Řekla ti, kam se chystá letět?
Ne.
Takže je to pravda.
Jo.
Ty vole. Jak že tomu říkáte? Schody do nebe?
Projekt Schodiště. Jo.
Nezní to skutečně.
To platí pro všechno. Oko na nebi, co tvrdí, že jsme hmyz.
Sájenc fikšn. Pohádky.
-Pořád je máš? -Jasně.
A kdy jsem ti je dala?
Desátého června dva tisíce patnáct. Čtyři dny po narozkách.
Takže, ehm, co by ze mě to vaše Schodiště udělalo? Něco jako hodně trhlou
verzi Sněhurky?
To je fuk. Neřeš to. Řekni mu, že to neuděláš.
Procento rychlosti světla? Tři tisíce kiláků za vteřinu. Ty nejsi troškař.
Ne, to nebyl můj nápad. Jen jsem to spočítala.
Jo, nic víc. Byl by to ohromující úspěch.
Dokonce i historický.
Jo. Je to tak. Ale ty se tím netrap. Protože najdeme někoho jiného.
Koho ještě máte?
Máme na výběr.
Vím, že mě chcete hlavně proto, že umírám, ale nemůže letět kdokoli. Takže
koho máte?
To je tajná informace.
A to ostatní, cos řekla, není?
Neměla bych o tom mluvit.
Vy nikoho nemáte.
Když nemáte cestovatele, máte leda tak houby s voctem.
Ty nejsi troškař. Já ano. Chtěl jsem víc, ale nešlo to. Neměl jsem správný
-vybavení. -Přestaň.
V pohodě. Už jsem se s tím smířil.
Teď bych to mohl změnit.
Takhle ne.
Co je? Proč na mě tak zíráš?
Nezírám. Vidím tě.
Občas, když jsi hodně sjetá, vidíš lidi.
Nebo možná když umíráš.
Já tě vidím.
A miluju tě.
Je to v pořádku.
Pokud nechceš, neudělám to.
To je dobrý.
TEORIE HER STRUČNÝ ÚVOD DO PROBLEMATIKY
FERMIHO PARADOX KOSMOLOGIE A ŽIVOT
Doktorka Jeová. Vím, že mě nechceš vidět. Ale musím s tebou mluvit.
Ztratil se.
A co jako? Je to hmyz.
Vera to věděla. Že jste je k nám pozvala.
Přišlo mi to zvláštní. Sebevražda jen kvůli práci. Asi něco našla. Nějaký ímejl,
zprávu nebo něco. A začala pátrat.
Říkala, že jsi z nich nejchytřejší. Chtěla jsem to před ní skrýt. Chtěla jsem
ji chránit, ale nevyšlo to. Byla chytrá jako ty. Přišla na to sama.
Zklamala jste.
Zklamala jsem víc lidí, než kdokoli.
Jak s tím můžete žít?
Už s tím dlouho žít nebudu.
Proč jsi neměl vlastní laboratoř a pracoval jsi pro Veru?
Fyzika mi šla, ale nemusel jsem jí. Nejspíš proto jsem skoro nic nedokázal.
Ve výsledku na tom stejně nesejde.
Chceš, abych ti řekla vtip?
Ajnštajn zemře. A pak se probere v nebi. Má tam u sebe housle. Potěší ho to. Ty
housle miluje víc než fyziku. Dokonce víc než ženy.
Nemůže se dočkat, až zjistí, jak dobře hraje v nebi. Pevně věří, že bude hrát
skvěle. Začne housle ladit, když v tom přiletí andělé. „Co to vyvádíš?" ptají se.
"Připravuji se na hraní." "Nedělej to. Bůh se bude zlobit. Je saxofonista."
Tak Ajnštajn přestane. Vůbec nehraje. Což je náročné. Zbožňuje hudbu. A zjišťuje, že
v nebi není moc co dělat.
Když najednou někde nahoře uslyší saxofon. Hraje "Musíš jet Áčkem", znáš tu skladbu?
Jo, slyšel jsem ji.
Ajnštajn ji taky znal. A řekne si: „Prostě to udělám. Zahraju si ji s ním. Společně
budeme znít skvěle."
Takže začne hrát "Musíš jet Áčkem". Saxofon ztichne a zjeví se Bůh. Nakráčí k
Ajnštajnovi a kopne ho do rozkroku, což bolí dokonce i v nebi. Pak roztříská jeho
milované housle na kousky.
Bude na věčnosti bez hudby. Ajnštajnovo nebe se mění v peklo. A když se kroutí na
zemi a pevně si drží koule, přijde k němu anděl a řekne: „Varovali jsme tě.
Nezahrávej si s Bohem."
Nezahrávej si s Bohem?
Nelíbí se ti?
To ne, o to nejde, ale…
"Nezahrávej si s Bohem".
Humor je velice osobní věc. Někteří lidé ho chápou a jiní zase ne.
Vtip může být soukromý, když dává smysl jen dvěma lidem. Vtipy jsou důležité. Bez
nich bychom nepřežili.
Souhlasíš s tím?
Už musím jít. Opatruj se. Snad tě můj vtip nepřivede do maléru.
Máte dobré výsledky. V části kognitivní i informační, jak jsem čekal. Poslední věc.
Jen formalita. Přísaha věrnosti. Musíte ji podepsat.
Tímto přísahám, že budu jednat ve prospěch lidské rasy a zachovám jí
věrnost. Ode dneška až do konce dní tento můj slib předčí všechny ostatní.
Nikdy vědomě neprozradím žádnou informaci, ani nevykonám nic, co může
poškodit lidstvo. Jako celek.
Ne, to nepodepíšu.
Proč ne?
Protože nevím, proč bych měl lidstvu zachovat věrnost.
Tak proč jste s tím souhlasil?
Jsem na smrtelné posteli. Kdo ví? Třeba nakonec budou lepší než my.
Proč bych nám měl přísahat věrnost, když můžou být nakonec lepší?
Chtějí nás napadnout. A podrobit si náš svět. Nejspíš nás vyhladit.
To tvrdí.
A vy tomu nechcete zabránit?
Podle Džin to mám udělat. A já jí věřím. Pokud bych měl přísahat věrnost jen jí,
klidně. Ale celému lidstvu? Ne.
Díky za váš čas. Pane Daunyngu.
Jste pro nás dokonalý kandidát. Brzy se vám ozveme ohledně dalších kroků.
Stůjte! Proč je dokonalý kandidát? Nepodepsal přísahu.
Hodí se nám, protože není náš člověk.
-Možná vážně není. -Vím. Možná vážně není. Proto si
dají záležet, aby ho naložili.
Letošní roje cikád ve Spojených státech budou čítat desítky miliard
jedinců…
Je to zázračný krém.
Nemůžu se dočkat.
Ano, funguje také jako hydratační přípravek.
Džůlie, teď potřebuju, abys tu mrkev nakrájela na kostky, ano?
Takhle?
Přesně tak. Takhle ji nakrájej celou a potom mi ji přines, ano?
Zdravím, Taťáno.
Říkali, že už s námi nemluvíte.
Nechali jste zemřít Evnse.
Už jsme si neměli co říct. Ale s tebou pořád máme.
Proč, co jsem zač? Jsem nicka. Jen hmyz.
My víme přesně, co jsi zač. Jsi součástí něčeho mnohem většího.
Jsi součástí nás. Potřebujeme tě.
Let společnosti Kataj Pacifik do Pekingu, který má číslo Cé Iks dva pět dva
je připraven k nástupu. Cestující se prosím dostaví k bráně Cé jedenáct.
Zdravím. Jsem doktorka Jeová.
Pardon, my se známe?
Zařídila jsem, abychom seděli spolu. Snad to nevadí. Bude hezké mít si s kým
popovídat.
Ano. Je to dlouhý let.
Tak, pane Daunyngu. Nejdřív musíte zákrok pětkrát potvrdit. Otázky jsou formulované
tak, abychom se vyhnuli mylnému souhlasu. Dáme vám času, kolik chcete.
Děkuji.
Ten pokoj je hezkej.
Jo.
Džin, ehm…
Řek jsem, ať nechodí.
Letím do Kejp Keneverl. V pátek odstartují první rakety. Tam a v Bajkonuru
a Ťiou-čchienu. Za pár týdnů budou bomby na svých místech. A budeme
připraveni vyslat dobrovolníka. Tak se radujte!
No, jak chcete. Á, zapomněl jsem se zeptat. Stihla jste mu poděkovat? Myslím
osobně.
Za tu hvězdu.
Tu hvězdu mi dal Wil?
Aha. Neřekl vám to. Zdědil nějaké peníze. Je to bezcenný kus papíru. Snižte cenu a
prodejte ji. Jinak dost proděláte.
-Bylo to v Králově náruči. -Ne. Bylo to v Orlovi a dítěti. No vážně,
to bylo tehdy… Poslouchej mě. Mluvil jsi přece s tou blond křesťankou. Chtěla se s
tebou zachovat hodně nekřesťansky, dokud jsi jí neřekl, že podle
-tebe SíEs Lujs neumí psát. -Ne.
Jo, a jí se to nelíbilo, protože jsme byli na místě, kam chodil Lujs pít s
Tolkienem. Fajn, máš pravdu. Byl to Orel a dítě. A Lujs stojí za starou belu.
Díky.
Dobře. Už to nechci oddalovat.
PŘEJETE SI UKONČIT SVŮJ ŽIVOT? PRO ANO ZMÁČKNĚTE 5, PRO NE 2
Wile.
Dobře, tak teď beze srandy.
Musíš to promyslet. Co se stane? Poletíš nekonečným prázdnem v mrazu. Ani živej. A
ani mrtvej. Možná, že tisíce let. Možná navěky.
Ale vůbec o sobě nebudu vědět. V podstatě umřu, což by se stejně tak jako tak stalo.
Ne, Wile, to… To je nejlepší varianta. Pokud tě najdou, tak tě obnoví. Možná, že
z tebe jenom udělají nějakej program. Budou s tebou komunikovat. Jenom přes
rozhraní. Neuvidíš, ani neuslyšíš, nebudeš cítit. Skončíš na samotce. Otázka
dovnitř, odpověď ven. Ať budeš chtít nebo ne, budou v tobě číst.
No, tak si přečtou Deník nikoho. Pak mě vypnou a zase bude po mně.
Dobře, tak možná, že neskončíš na samotce. Oni chtějí vědět všechno. Chtějí
vědět, co to znamená být člověk a možná, že jediná cesta bude interagovat s tebou.
Takže tě oživí. Budou na tobě dělat pokusy. Aby věděli, jak cítíme. Díky čemu
jsme šťastní.
-Začíná to znít docela dobře. -Díky čemu jsme nešťastní.
Co na nás tak moc působí, že nám tím mohou ublížit. Jak vnímáme vyčerpání. Jak
vnímáme strach. Jak vnímáme bolest. Jak trpíme. Kolik toho sneseme.
Udělají s tebou, co budou chtít. Dostanou tě na hranici i za ní, ale ty
neumřeš. Pokud ano, tak tě zase proberou. Tohle můžou dělat měsíc. Můžou to dělat i
sto let, nebo klidně i deset tisíc let.
Saule. Proč by to dělali?
To já… to já kurva nevím, jenom… Nevíme, co jsou zač. Možná to nikdy nezjistíme.
Ale v jejich očích jsme přesně to, co nám řekli. Jsme jen hmyz.
Hmyz netuší, proč ho zasáhlo utrpení, je to hmyz.
Jo, možná potkal deratizátora. Možná je v laborce nebo se mu nějakej fracek prostě
snaží urvat nožičky.
Nepokoušej se to zjistit. Prostě se od nich drž dál.
PŘEJETE SI UKONČIT SVŮJ ŽIVOT? PRO ANO ZMÁČKNĚTE 2, PRO NE 4
Kolikrát to bylo?
Čtyřikrát.
Další otázka je poslední.
Třeba to nebude zas tak špatný, třeba budu jejich domácí mazlíček.
Nebo budu jejich soukromý bavič.
Co děláš, když se chceš bavit?
Tvůj oblíbenej film?
Osvícení.
Kolik lidí dostane takovou šanci?
Rozloučit se s dobrým kamarádem?
Moc málo.
Neměl jsem moc přátel. Ale díky vám čtyřem mi to nevadilo.
Wile. Budeš mi chybět.
Fajn.
Když mě oživí, taky mi budeš chybět.
PŘEJETE SI UKONČIT SVŮJ ŽIVOT? PRO ANO ZMÁČKNĚTE 6, PRO NE 1
Odsud už to dojdu. Pokud to nevadí, mohla bych být chvilku o samotě?
Tak dobře.
Díky.
Přijdu za deset minut.
Dobrý den, doktorko.
Taťáno.
Moc ráda vás vidím.
Kde je strážník Kolins?
Tak se jmenoval?
Myslela jsem, že nás Pán opustil.
Jen některé.
Mrzí mě, žes jela až sem, abys udělala to, na co jsem se já chystala.
Ne. To nesmíte.
Byl by strašlivý. Ten pád.
Možná, že by vás hned nezabil.
Prosím. Můžu vám dát něco lepšího.
Něco něžného. Něco krásného.
Můžeme si na chvilku sednout?
Ano, prosím.
Když jsem byla v tvém věku, byla to jedna z nejkrásnějších krajin na světě.
Až dorazí Pán, všechno se zlepší.
Určitě ano.
Řekl ti Pán, proč tě za mnou poslali?
Vy to víte?
Možná nadešel váš čas. Naplnila jste svůj úděl.
Ano. Jsem ráda, že na mě Pán nezapomněl.
Ano. Já taky.
Chtěla jsem odsud vidět ještě jeden západ slunce. Koukneme se na něj spolu?
To bych opravdu ráda.
Pracovala jste dlouho. A tvrdě.
Budete odpočívat.