NETFLIX UVÁDÍ
PROFESOR ARTHUR WELLES
MEXIKO 1963
Mezitím se nám pořádně rozpršelo.
Vítr dosahuje rychlosti až 65 km za hodinu.
Viditelnost je omezená, takže řiďte opatrně.
Jak se tam máš?
Jde to.
Je tam táta?
Nechce s tebou mluvit.
Myslíš, že by pomohlo, kdybych…
- Kdyby ses vrátila domů? - Ne.
Ne.
Kdybych mu napsala.
Zdají se mi tu příšerné sny.
Chci odsud pryč.
Udělala jsem chybu, vím to.
Ráda bych, aby zas všechno bylo jako dřív.
Mám ještě nějakou práci.
Zatčení přivedlo vyšetřovatele…
Jsi tam ještě?
Simono?
Simo…
Haló?
Vylejzáme!
Rychle.
Pohněte!
Honem.
Makejte!
Pohyb.
Jdeme.
Hodně štěstí.
Tobě taky.
Jestli chcete zůstat, potřebuju občanku.
Už jste tu dva týdny.
Dobře. Dodám ji.
Ambar, pojď už.
- Ať nepřijdeme pozdě. - Moment.
UBYTOVNA LEVNÉ POKOJE POUZE PRO ŽENY
Bordelu si nevšímej. Patří nám to tu chvíli.
Děláme na tom.
Tohle je tvůj pokoj. Máš tady moc hezkej výhled.
Ale furt je to Cleveland, že jo.
Jak se ti tu líbí?
Jo, je to tu hezký.
Povíme si, až tu budeš dýl.
Kolik nás tu je?
Jsi druhá ubytovaná.
Tamhle bydlí Freja. Neumí moc anglicky.
- Odkud je? - Odněkud z ciziny.
Je to tu jen pro ženy. Po devátý žádný návštěvy.
Zákaz kouření a zvířat.
Dobře.
Topení je vypnutý. Jak se zapne, jedna strana hřeje…
- Promiň. - To nic. Nech to na mně.
Určitě? Klidně si to…
Jen to podložím.
Neboj, dám to do pucu.
Odkud jsi ty?
Z jihu.
Z dalekého jihu?
To ani ne.
A práci máš?
Mám.
Platěj ti na ruku?
Jo.
- Chci jeden nájem předem. - Cože?
Chceš jít jinam?
Klíč je v šuplíku.
Kdyby něco, bydlím úplně nahoře.
Stačí houknout.
Díky.
Přijaté zprávy.
Ahoj, beruško, tady mamka. Promiň, že volám tak pozdě.
Zase nemůžu usnout.
Děkuju za dnešní návštěvu. Vím, že máš plány,
ale nemohla bys přijít i zítra?
Moc tě prosím. Tvé návštěvy jsou to jediné…
Zdržíš se ještě chvilku?
Ráda.
Promiň.
Ty jsi Freja?
Promiň, já jsem Ambar.
Red říkal, že jsme tu jen my dvě.
Tomu nevěř ani hovno.
- Máš dělat dvojitý steh. - Promiňte mi to.
A lem je taky odbytý.
- Pardon. Už se to nestane. - Koukej přidat.
- Máš sotva půlku. - Ano.
- Zrychli tempo. - Ano, pane. Promiňte.
Zátahy jsou cílené na zaměstnance,
přitom majitelé podniků načerno zaměstnávají…
Ale byli jsme domluvení.
Proč to nejde?
Jo.
Fajn.
Zatím.
Kolik za tu občanku chce?
- Nakonec tři tisíce. - Tři?
- Měla stát tisíc. - Já vím.
- Je to blbec. Promiň. - A důvod?
Za tisíc bys měla jako místo narození Ohio.
- Musí to být Texas. - Proč ne Ohio?
- Nejde to. - Tak to bude dražší.
Mrzí mě to.
Nevěš hlavu, ty to nějak vymyslíš.
Texasané jsou vynalézaví.
Hlavně buď milá.
Pokusím se, ale vůbec ji neznám.
Sám sotva znáš její matku!
- Přesto na ni buď milá. - Vynasnažím se.
Carlosi? Večeře.
- Můžu pomoct? - Ne, seď.
Doufám, že jíš sekanou.
Ano. Voní úžasně.
- Děkuji za pozvání. - Není zač. Rádi tě konečně poznáváme.
Děkuju.
Ty budeš Carlos.
- Cože? - My moc…
Carlos španělsky moc nemluví.
Pardon.
Carlosi, Ambar je dcera mé sestřenice. Tvá sestřenka z druhého kolene.
S tím pátkem počítáš?
Ano, počítám. Moc ti děkuji.
Není to jisté, ale přimluvil jsem se.
Nezapomeň si občanku. Dost na tom trvali.
Jak se ti líbí Cleveland?
Je to tu hezké.
- Jen by mohlo být tepleji. - To teda.
Musím věčně nosit dvoje ponožky. Potřebuješ pořádný kabát.
Nemáme tu nějaký navíc?
Ne, já si ho koupím.
To nemusíš. Podívám se…
Jeden starší tam asi bude.
Tak…
děkuji.
Beto říkal, žes nešla na vysokou.
Chtěla jsem, ale pak mamka onemocněla.
Ale ráda bych na večerní školu podnikového managementu.
Je to od tebe moc hezké, že ses o ni v nemoci postarala.
Potřebovala mě.
Obětovala ses pro ni, to se dneska jen tak nevidí.
Slyšíš to, Carlosi?
Něco hledáš?
Ahoj.
- Ne, jen jsem něco zaslechla. - Sklep je nepřístupný.
Promiň. Stejně jsem s tebou chtěla mluvit.
Už je pozdě. Mám ještě práci. Necháme to na zítra.
Studovna jakbysmet.
- Jde o tu zálohu. - Co s ní?
Mrzí mě to, ale potřebuju ji vrátit.
Peníze za včerejšek a dnešek si nech.
Jsi tu nová.
Rede, já ty peníze fakt potřebuju.
Už jsem je utratil.
- Cože? - Kupoval jsem nářadí a materiál.
Jsou pryč. Promiň.
Není ti nic?
Frejo?
Už za okamžik vám prozradíme,
jak to bylo se čtyřmi turisty, kteří se ztratili ve švédské divočině.
Vždycky jsi měla vlásky jako hedvábí.
Taky jsem nikam nesměla, dokud jsi mi je stokrát nepročesala.
A nejsi za to ráda?
Jsem.
Vážně ti nevadí se tu ještě zdržet?
Vůbec ne.
Ambar, ty jsi vážně poklad.
Co je to tamhle v rohu?
- Co že chceš? - Výplatu za příští týden.
Víš, co by za tuhle práci jiné daly? A ty chceš peníze předem?
- Nadělám si to. - Jsi čím dál pomalejší.
- Můžeš být ráda, že tě nevyrazím. - Pardon.
Slibuji, že přidám.
To mi slibuješ, cos nastoupila!
- Já vím, ale teď opravdu. Omlouvám se. - Přeřadím tě na balení.
Neměl bych, ale dneska budeš tam.
Zítra se vrátíš a dokážeš mi, že si své místo zasloužíš.
- Dobrá. - Dobrá?
Co třeba poděkovat?
Ambar.
Proč na tu občanku tak spěcháš?
Co máš v pátek?
Pracovní pohovor.
Tak ber tu občanku s Ohiem a neřeš to.
Řekni, že ses omylem přepsala.
- To nejde. - Proč ne?
- Je to složitý. - Tak mi to vysvětli!
Tu práci mi totiž dohodil strýček.
Jenže říkal, že bych musela mít americké občanství,
tak jsem zalhala a řekla, že jsem…
Z Texasu!
Mamka tam kdysi žila.
Jsem v háji.
Takhle jsem to vůbec nechtěla, ale mamka onemocněla,
pak se uzdravila a já už si plánovala budoucnost.
Jenže pak zase onemocněla
a já musela zůstat.
Když bylo po všem, vlastně se mi ulevilo. Konečně jsem mohla začít nanovo.
Mně vždycky všichni říkali, že mám cit pro módu.
Že vidím, kým by lidé chtěli být.
Měla jsem si tu otevřít butik a rozjet třeba i vlastní webovky.
Ale po pěti letech furt otročím v tý debilní fabrice.
Jsme až moc hodný.
Jinak bych naši početnou rodinu už dávno poslala k šípku.
To oni by měli sloužit mně!
Mám je ráda, ale asi by se mi bez nich žilo líp.
Hele, nejspíš ze mě mluví alkohol,
ale co kdybych ti zbytek půjčila?
- Cože? - Až dostaneš ten flek, splatíš mi to.
A pak mi třeba půjčíš na mý vlastní podnikání.
Ty brďo.
Kinsi, myslíš to vážně?
Jo, smrtelně.
- Kdy to můžeš zařídit? - Až mi dáš, cos našetřila.
Tobě přeskočilo?
Dej mu to, ať mi tu občanku zařídí.
Vážně to chceš?
Jo.
Ahoj.
Co tu děláš?
Promiň.
- Co je zač? - Nevím, teď se tu zjevila.
Ahoj. Já jsem Ambar.
Maria.
- Petra. - Vy tu bydlíte?
Prozatím. Dáš si?
Ne, díky. Dneska už jsem pila dost.
Bojím se, že bych ráno nevstala do práce.
Čím se vůbec živíte vy dvě?
Chápu, tam venku je to drsný.
Jo, tady je to mnohem lepší.
Jo, nebo přinejmenším levný.
- Taky to tu podle toho vypadá. - Jo.
Cigaretu?
Jasně.
Díky.
Dobrej večír, dámy.
Půjdete už nahoru?
Jdeme.
Neříkals, že je to tu výhradně pro ženy?
Dole bydlí nějakej chlap.
To je jen můj brácha, Becker.
Bydlí tu se mnou.
během rituální oběti.
Dáš jí staré lidi, ženy a děti.
Odměnou ti budiž požehnání…
Nevíme, jak to začalo ani jak to skončilo.
POČÁTKY RITUÁLŮ
ARTHUR A MARY WELLESOVI, TENOCHTITLÁN
Hodně štěstí.
Pojďte.
Hejbejte se.
Pojďte.
No tak.
Honem.
Ahoj, tady Kinsi. Bohužel nejsem na příjmu.
Nechte mi vzkaz a já se vám brzo ozvu. Zatím!
- Neviděl jste Kinsi? - Ráno dala výpověď.
Ani nezavolala, odbyla mě esemeskou.
- Máte její adresu? - Tu ti dát nemůžu.
- Potřebuju ji. - Na co?
Prostě ji potřebuju.
- Je to proti firemní politice. - Blbost. Vždyť jste tu jen vy!
Už tě mám plný zuby.
- Máš padáka. - Ne, počkejte!
Čau, Kinsi, tady Ambar.
Zavolej mi.
Ahoj, tady Kinsi.
Bohužel nejsem na příjmu. Nechte mi vzkaz a já se…
Pomoc!
Frejo?
Kurva!
- Omlouvám se. - Co je? Do prdele.
Co se děje?
Neviděls Freju?
Odstěhovala se.
Cože? Kdy?
Už je to pár dnů.
Tady se to točí v jednom kuse.
- Promiň, už musím… - Chceš ještě tu zálohu?
Jsou tu nový holky, tak mám něco nazbyt.
- Můžu ti ji vrátit. - Teď hned?
Ne, nemám ty peníze u sebe.
Zítra.
Tak jo. Díky. A promiň.
Becku, jsi v pohodě?
Přijaté zprávy.
Ahoj, beruško, tady mamka.
Promiň, že volám tak pozdě.
Zase nemůžu usnout.
Děkuju za dnešní návštěvu. Vím, že máš plány,
ale nemohla bys přijít i zítra?
Prosím…
Ambar.
Ne.
Prosím, nedělej to.
Mary, prosím, nedělej to.
Musím tě připravit,
nebo Arthur nám oběma ublíží.
Pojď sem!
Nech toho!
Pojď sem.
Honem! Přestaň!
Hej!
Poslechni mě.
Ne, Mary, ne.
Mary, prosím tě!
Prosím!
Prosím, Mary.
Mary, prosím tě.
Neposlouchej Arthura.
Prosím, nech mě jít.
Zvedni to.
Dělej.
- Ambar? - Beto.
Voláš dost pozdě. Stalo se ti něco?
Beto, můžeš pro mě prosím přijet na Recolte Avenue 1521?
Moc tě prosím. Musím odsud pryč.
Nejsme doma. Jsme s Carlosem na obhlídce vysoké školy.
Když tak radši zavolej policii.
Ne, to nemůžu.
- Proč ne? - Já se…
Nenarodila jsem se v Texasu.
Co to povídáš?
Přijela jsem sem po mamčině smrti.
Ambar…
Promiň, všechno to odčiním, ale musíš mi pomoct.
Můžeš mi aspoň poslat peníze?
Slibuju, že ti to splatím.
Je mi líto.
Tak dobře se ještě neznáme.
Přijedu pro tebe, jakmile budu moct.
Do té doby se snaž vyhýbat malérům.
Rede. Rede?
Potřebuju tu…
Kde je Red?
Měl mi vrátit zálohu.
Vydrž, až se vrátí.
PRIVÁT
- Zbytek doplatím zítra. - Jděte si po svých.
Vážně?
Počkej. Kam jako jdeš?
Toto je červená linka do Tower City.
Příští zastávka: West Park.
Do hajzlu.
Celý den zjišťujeme informace o dalším průběhu silné bouře.
Už za chvíli se dozvíte, kdy přestane sněžit…
Děkuji. Můžu vás poprosit o další?
Neseš mi ty peníze?
Taky tě zdravím.
Promiň. Ahoj.
Ne, byl jsem pryč.
Mám je na baráku.
Znělo to naléhavě, tak jsem jel rovnou sem.
A sjel bys pro ně?
Ty chceš, abych kvůli tobě jel přes celý město a zase zpátky?
- Nemůžu se tam vrátit. - Proč?
Pro mě možná jedině dobře.
Beckerovi se to
vrácení zálohy moc nepozdává.
To mě mrzí.
V pohodě.
Becker je
trochu mešuge, ale v dětství se o mě postaral.
S tátou jsem moc nevycházel.
Becker mě podržel.
Ale teď je nemocnej.
On se tehdy
postaral o mě.
Teď je řada na mně.
Takže tak.
Zvedej se. Sjedem pro ty prachy.
Jsou u tebe na pokoji.
Co jsme si říkali o tom kouření?
Nekouřily jsme.
Ambar, pojď se napít.
Jsem tu jen na skok. Díky.
Pojď mi pomoct.
Rede, kde je to víno?
Co já vím. Hned jsem tam.
Fakt si ani necucneš?
- Kde jsou ty prachy? - Fakt ne?
Odpověz mi, Rede.
Jak myslíš.
Tenhle barák je dost divnej.
Táta vykopával a sbíral spoustu různejch ujetostí.
Byl to magor. Zabil mámu.
- Odcházím. Hned! - No tak, dej si.
Na zahřátí.
Jdi mi z cesty.
Kéž bys mi nezavolala.
- Chtěl jsem ti pomoct. - Uhni!
Doufám, že mi věříš.
Kdybys zůstala, ty prachy bych ti vrátil a bylo by.
- Rede. - Ale Becker…
tě potřebuje.
Jdi do prdele.
Chci ti to co nejvíc ulehčit, tak už se napij.
- Becku, v klidu. - Sklapni.
- Becku… - Zavři hubu!
Já ti ukážu.
Otevři hubu.
Otevři tu hubu.
Ne.
Prosím, nesnaž se utéct.
Nedělej si to horší.
Můžeme k tobě?
- Jste samy? - Jsme.
- Becker? - Jo.
Musíme držet pospolu.
- A postavit se mu? - Ne, zabil by nás.
- Je jiný. Utečeme. - Teď?
Ne, je dole. Vždycky je u dveří do sklepa.
Počkáme.
Přes den spí.
Nevězní ve sklepě další ženy?
Je to možné. Lepší nevědět.
Tohle místo je zvrácené.
Co jste viděly?
Pořád se mi zdá o domově.
O mém synovi.
Je jiný. Jako vyměněný.
Těší mě to.
Nemůžu ho opustit.
Tak ho držím v náručí.
Vší silou, nepouštím ho.
A pak si všimnu té truhly.
Takové kamenné?
Vídám ji, i když bdím.
- Já taky. - Ne.
Podle mě je tady.
Kde?
Ve sklepě.
Chci se vrátit domů.
Slyšíte to taky?
Jo.
Noc co noc.
Ženský pláč.
Jsou mrtvý.
Ambar.
Zůstaň ještě chvilku.
Ambar.
- Ambar? Vstávej! - Pojď sem.
- Ne, Petro! - Zvedej se!
- Becku! - Ne!
Běž tam.
- Proč musím… - Dělej!
Zdravím, co potřebujete tak brzo ráno?
Promiňte, že ruším, ale sháním dívku jménem Ambar Cruzová.
- Bohužel. - Měří 170 cm, má hnědé vlasy.
- Je tu prý ubytovaná. - Nevím o tom.
Promiňte. Vím, že je dost brzo, ale…
- Beto! - Říkám, že ji neznám.
Má potíže. Možná používá falešné jméno.
Tak to vám dost možná taky lhala o tom, že tu bydlí.
Jen se chci ujistit.
- Beto! - Hombre.
Není tady.
To je její kabát.
- Co to melete? - Beto!
Dala jí ho má žena.
- Klid, hombre! - Už stačilo!
Beto, pomoc!
Ambar!
- Ambar! - Beto, jsem ve třetím patře!
Beto!
Beckere!
Beto!
Ambar!
Beckere!
- Kde jsi? - Beto!
- Jsi v pořádku? - Ano.
Ustup.
Beto, pozor, za tebou!
Nech ho!
Nech ho na pokoji!
Ty parchante!
Becku, to je ale spoušť…
Připrav ji.
Je nahoře.
Dělej.
- Ne. - Je připravená. Klídek.
Potom ji.
Bereš jich moc naráz.
Měl bys…
Co nám uděláte?
Zabijete nás?
- Co jinýho… - Ticho.
Proč to děláš?
Jen pomáhám bráchovi.
Tímhle hnusem?
Je nemocnej.
Pomáhá mu to. Věř mi.
Vrátili jsme se sem, protože už jsme neměli na jeho léčbu.
Nebyl na tom vůbec dobře.
Přemlouval jsem fotra, aby si nás tu nějakou dobu nechal.
Pak jsme viděli, co dělá…
těm holkám.
Máma mu z donucení pomáhala. Nakonec ji zabil.
Mary?
Jo.
Ještěže jsme se ho zbavili. Na světě je bez něj líp.
Chtěl jsem odsud vypadnout,
ale Beck to tu chtěl dát do kupy.
Jenže stejně jako táta začal trávit čím dál víc času s tou truhlou.
Prej si ho vybrala.
Najednou na tom byl líp.
Tvrdí, že stačí
už jen pár dalších zářezů a přestaneme s tím.
Jakých zářezů?
Kolik ještě?
- Kolik mrtvých? - Je to můj brácha!
No nic.
Musíš odsud zmizet.
Je konec.
Rede.
No tak.
Podívej se na mě.
Utečme odsud pryč.
Promiň, chica.
Rede.
- Už bude, zbývá jen… - Je na řadě.
Nevzpouzej se.
Ta před tebou to zkoušela.
Nech mě!
Rede, pomoz mi! Ne!
Rede!
Ne!
Pomoc!
Sežeň pomoc!
Prosím!
Bože můj.
Nech mě. Dost!
Do prdele.
Nech mě! Pomoc!
Nech mě!
Pomoc!
Prosím.
Počkej!
Ticho.
Panebože.
Ne!
Nech mě!
Beckere, přestaň.
Proboha.
Beckere, ne.
Prosím.
Prosím, pusť mě.
No tak.
Beckere, prosím.
Beckere.
Prosím, pusť mě.
No tak.
Ne.
Prosím, nedělej to.
Beckere, prosím tě!
Prosím, přestaň!
Ber to jako poctu.
Ne.
No tak!
- Ambar? - Beto?
Ambar, jsem to já. Vydrž.
Pojď.
Jsi naživu.
- Jsi v pořádku? - Ano.
Musíme rychle pryč.
Pomoz mi!
Honem!
Musíme naráz!
Ještě jednou!
Ještě!
Beto?
Beto.
Vždycky jsi měla vlásky jako hedvábí.
Taky jsem nikam nesměla, dokud jsi mi je stokrát nepročesala.
A nejsi za to ráda?
Jsem.
Zdržíš se ještě chvilku?
Moc tě prosím.
Zůstaň tu se mnou.
Nechoď pryč.
Potřebuju tě tady.
Zdržíš se ještě chvilku?
Ne.
Musím odsud pryč.
Ale já tě potřebuju.
- Mami, nech mě už jít. - Jsi můj poklad.
- Můj poklad. - Ne.
Zůstaň tu se mnou, beruško.
Ne.
- Zůstaň ještě chvilku. - Ne.
Já už nemůžu.
- Sedni si! - Ne.
Zůstaň.
Ne.
Pusť mě!
Ticho.
Co se děje?
- Běž tam. - Proč?
Něco se stalo.
Otevři.
- Proč? Co se děje? - Otevři!
Nic.
Kurva!
Ne, počkej!
Pojď sem.
Nech mě!
Zmrde zasranej.
Prosím.
Já nechtěl.
Prosím, nedělej to.
Ambar.
Becku.
NATOČENO PODLE ROMÁNU ADAMA NEVILLA
Překlad titulků: Vojtěch Tuček