Preden začneš, nisem tvoj brat, ampak polbrat.
Kaj je bilo to? Zakaj si tako začel?
Ker me boš prosil za denar in zakaj naj ti dam denar,
ti vedno rečeš, ker si moj brat.
In nisem rekel, da si moj polbrat.
Nikoli. Ampak dogajajo se reči …
Živjo, Paxton. Kako je trzanje?
Vprašam, ker sem brala članek.
Pod nadzorom je.
Kako gre cementna umetnina?
Prodala jo je za 50,000 dolarjev.
Zmrznjen slap. Primerno za ta čas.
Kako je primerno?
Ni pomembno. –Kličem kako sta?
Slišim, da je slabo v New Yorku.
Slabo je. Odpovedali so NBA.
Slišiva, da je London ves zaprt.
Na čakanju sem, mimogrede.
Odlično! –Ja.
Zdaj je življenje res brezsmiselno.
Kako je Linda?
Nekje v hiši.
Imata težave?
Težava? Naj pomislim.
Naj lažem in se izognem vprašanjem
ali povem po pravici?
Prav, laž. Vse je v redu, dobro sva.
Povej ji, da jo pokličem.
David, prodal sem motor.
Kaj?
Ja, imam kupca, ki bo plačal,
ko bomo izpuščeni iz tega zapora psiholoških verig!
Prekleti plameni žgoče osamljenosti.
Vijak izolacije, dokler ne veš,
kaj je tvoje telo in kaj pohištvo.
Brez možnosti, da naviješ motor in se odpelješ!
Ali dobro prevajam svoja čustva?
Zakaj si prodal svoj motor?
Ti si motor, motor je ti.
Ja, prodal sem sebe.
Prodal sem nekdanji jaz.
Smilil se mi je.
Zasluži si nekoga, ki mu ne bo delal krivice.
Nekoga, ki še vedno krši pravila.
Torej se z Lindo kregata?
Linda pravi, da bo končala najino stvar,
zvezo, ali karkoli že je,
ker sva se oddaljila.
Kar pomeni, da me je prerastla.
Hotela je končati že pred zaklenitvijo.
… kapljice in vlaga, ker sva tako kričala.
Oba sva rekla določene stvari
in zdaj sva skupaj ujeta s stvarmi, ki sva jih rekla,
ki odmevajo po hiši kot zvonci.
Že dva tedna sva ujeta skupaj.
Rečeno po pravici, hotel sem slišati kakšen glas.
In izbral si naju? –Ja, zakaj pa ne?
Kaj pa tvoj prijatelj Mike?
Z Mikom ne govoriva več.
Prestopil je … Moja pošiljka!
Prestopil je mejo, ko je rekel,
da je COVID posledica
judov, ki so izpustili nezemljski DNA
v vodo kitajskih letovišč.
Tvoja hrana je prišla,
zato bova šla. –To ni hrana, ampak sendvič.
Drži se, bratec.
Polbrat. –Povej Lindi, da jo pokličem.
Ja, pustim ji sporočilo te združene čudnosti.
Rezultat socialne razdalje v živo.
V teh kritičnih časih,
z okuženim premirjem Borisom Johnosom,
ki še naprej deli …
Maria, živjo! –Je vse v redu?
Ja, odlično je.
Ostajamo močni. Govorila sva s Paxtonom.
Ja, slišala sem. Blazino sem dala na glavo.
Pravi, da si imela simptome.
Minilo je, upam. Ne vem.
Zeleni smoothie. Moraš mi dati recept.
To ni recept, ampak dejanje.
Zbereš zelene stvari in pritisneš gumb.
Kako sta s Paxtonom?
Je vse v redu?
Veš, da ni vse v redu.
Ne samo, da ni v redu, nič ni v redu.
Niti njegovo ime ni v redu.
Pravi, da je njegovo ime znanilec groze.
Tak je zadnje čase.
Tako se je spremenil. –Vsi se spremenimo.
Ti si se razvila, on je mutiral.
Pomagaj mu.
Zadnjič je rekel,
da moški, ki se po 35 letu vozijo z avtobusom so zgube.
Vsaj včasih se je vozil z avtobusom.
Samo, da se muči.
Slišim, da prodaja motor. To je velik korak.
Ja, potrebuje čas, zato bo porabil denar od motorja
za Kazahstan. –Zakaj Kazahstan?
Tam sva potovala pred desetimi leti.
Desetimi leti? Milijoni let.
In zdaj sva obtičala tukaj.
Linda, imaš drugega? –Ne, samo midva.
Ne, mislim moškega.
Ne. –Žensko?
Kaj? –Samo ugibam.
Razmišljam o tisti noči, ko sva šli predaleč.
Tisto je bila trava in radovednost.
Obema je prišlo, Linda. –Veš, te klici niso varni.
Včasih se spomnim na tisto noč.
Res? –Ja, ti ne?
Maria, že cel dan sem na sestankih.
Pisarna je zaprta. Res se moram naspati.
Prav, adijo. –Adijo.
Rada te imam. –Kaj?
Paxton, se kam odpravljaš?
Kam naj bi šel? –Zakaj imaš cev v izpuhu?
Samo slikal sem se hotel.
Nekoga iz službe zanima, kako preživljam karanteno.
Hotel sem poslati sliko s cevjo v čeladi.
Mislil sem, da bo smešno.
Zabaven odraz obupa.
Si se res samo slikal?
Telefon sem imel v roki. –Nisi hotel vžgati motorja?
Saj nikamor ne morem.
Prišel sem in zavohal vonj po garaži in motorju.
Vonj me je zelo užalostil.
Polica je od olja, rit boš imela umazano.
Prekleto, kakšen dan! –Slab?
Samo služba. Dobila sem slabe novice.
Nič v primerjavi z vsem.
Res sem se hotel samo slikat.
"Mimogrede", "samo, da veš", "če te je skrbelo."
Samo malo zabave.
Ali vaja.
Prosim, ne misli, da kaj hočem.
Maria, je rekla, da me ima rada.
Kaj? –Vem. Skrivnosti lezejo iz povsod.
Imaš ključ od vrat?
Ne. –Pustila bom odprte!
Kaj je narobe?
Ti se igraš z izpuhi
in se obnašava, kot da je vse normalno.
Vem, da zadnje čase nisem normalen.
Sploh ne spim.
Nikoli nisem bil normalen, ampak …
Včasih sem bil ponosen na to. Zdaj pa …
Kaj? –Ne vem.
Zavedam se kakšno nadlogo predstavlja.
Analiza vsakega zrna.
Vsake besede.
Karantena je vse poslabšala.
Najti morava način, da preživiva ločeno.
Skupaj sva samo, ker sva v hiši.
Lahko se gibava en okoli drugega …
Kaj je? –Nič.
Lahko noč.
Majhen božični okrasek.
Tam je od božiča.
Terapevt pravi, naj ga prenašam.
Naj bo preizkus.
Do zdaj sem ga prenašal, kot potrditev napredka.
Jebeš napredek.
Zakaj ga ne snameš? –Ne, terapevt pravi …
Jebeš terapevta, Paxton! –Ti si ga skoraj.
Odrasti! Snemi ga.
Če te moti, ga snemi!
Božič ni ravno lep spomin, kajne?
Res ni lep spomin, ja.
Začetek najinega konca, ne?
Zame je bilo davno pred božičem.
Oprosti.
Zakaj pravijo, da je iskrenost dobra?
Kaj počneš s terapijo?
Na Zoomu jo imam.
Terapevt ima rogove na zidu.
To so posebne okoliščine, Paxton.
Ne moreš živeti z mano in okraskom na stropu.
Se bova temu smejala? –Zakaj pa ne?
Nima druge možnosti, kajne?
Hočeš stol?
Prav.
Bravo.
Tako je bolje. –Čakaj.
Ko sem te videla v garaži sem se spomnila …
Sem bila res jaz na tvojem motorju?
Ja, ti si bila. Držala si se in kričala.
To počnem zdaj.
Držim se in kričim in me ne slišiš.
Nihče me ne. Lahko noč.
Zakaj kričiš?
Zakaj sploh kričiš? Jaz sem tisti, ki kriči!
Živjo, neznanka!
Živjo. –Kako si?
Gozno Ti?
Obupno.
Zdravo!
Bi kdo na tej lepi ulici rad slišal pesem?
Berem veliko poezije.
Zadnje čase še več, ker ne morem spati.
Lep način, da ugotoviš,
da nisi edini človek, ki je zajeban.
Paxton?
Kaj, hudiča, počneš?
Zabavam najine sojetnike.
Naslov pesmi je Vstanite!
Od D. H. Lawrenca, mimogrede.
Če vas je skrbelo.
Prav.
"Vstanite, ampak ne za Jezusa!
Zanj je prepozno.
Vstanite za pravico in veselo življenje.
Pridržim vam klobuk,
Vstanite, vstanite za pravico, vi ogoljufani trapci.
Vstanite in zamahnite, malo ga sunite.
Vstanite za novo ureditev, za možnost življenja.
Za svobodo in veselje do življenja.
Vkopajte se in vzdržite."
Hvala.
Oprostite, če sem vas zbudil.
Malo se mi meša.
Moj nasvet vsem je,
da izkoristite te čudne čase
in ukradite stvari, ki vam jih je življenje dolžno.
Pojdi spat, trapec!
Bi šel, če bi lahko! –Pusti ga pri miru.
Če najdem še kakšno pesem, jo bom delil.
Z veseljem!
Lahko noč, Portland Street. –Lahko noč!
Hvala!
Bog, daj mi spanca.
Prisežem!
Kaj, hudiča, počneta na mojem vrtu?
Si v redu?
Tole sva nabirala. –Samo mak.
Makove cvetove.
Vsi dilerji so zaprti, ker so edini ljudje na cesti.
S cvetovi lahko narediš opijum.
Samo zarežeš in sok priteče.
Kako sta vedela, da so tu? –Živiva v tistem bloku.
Prijatelj ima teleskop za zvezde.
Midva gledava v hiše.
Videla sva, da rastejo na tvojem vrtu.
Zakaj rastejo tukaj?
v 70ih so tu živeli hipiji.
Gojili so jih pa so podivjali.
Kako prečistiš sok?
Ni treba. Samo kapneš na tobak in pokadiš.
Lahko ga zmešaš s Coca–Colo.
Ne kadim več ali pijem Coca–Cole,
ali se drogiram.
Ampak v slabih časih sem pokadil veliko heroina.
To ni tako močno.
Lažje te zadane.
Organsko je. –Organsko?
Ja.
To pojasni ježa.
V tem vrtu je jež, ki je prijazen in sproščen.
Ti majhna količina pomaga spati?
Spiš kot dojenček. Vse zgladi.
Nič več zlobnih glasov. –Brez zlobnih glasov.
To bi bilo lepo.
Paxton!
Paxton, prekleto!
Živjo, Toby.
Živjo. Kako je kašelj?
Malce bolje. Kako si ti?
Mislim, da sem ga imela, pa je minil.
Upam. Tako kot Valkira.
Kaj?
Duh Vikinga, ki pred bitko določi kdo preživi ali umre.
Valkire odločajo brez razloga.
Brez morale, brez dobrega in slabega.
Nepravično je, kako nekateri zbolijo in drugi ne.
Toby, vrnil si se. Kako si?
Gangster. Hvala.
Živjo! –Donald!
Kravato imaš.
Ena od očetovih.
Postal sem staromodno formalen.
Na teh klicih si vse predstavljam z erekcijo.
Donald, je to tvoja hiša?
Ne, pri mami sem. Anthony me je vrgel ven.
Saj to ni dovoljeno, ne?
Sprla sva se in vse je prišlo ven.
Spoznala sva, da se sovraživa, zato …
Živjo!
Melissa, kako je v Italiji? Slišim, da je grozno.
Ne, na Švedskem sem.
Kaj? –Poglej.
Tu lahko gremo v bare.
Pa vsi ubogate pravila?
Zelo pametno po desetih letih.
Koga še čakamo?
Timothyja, se mi zdi. –Je z njim vse v redu?
Zakaj?
Že od prej je bolehen.
S čim? –Ne vem.
Zdi se kot oseba, ki je bil že prej bolan.
Začnemo brez Timothyja?
Mimogrede, nosim tudi čevlje.
Res moramo začeti.
Nekaj pomembnega moram povedat.
Samo malo. Sporočilo od Timothyja.
Mojbog. –Ga ima?
"Draga, Linda. Od danes zjutraj,
odstopam od dela pri Miracore Media.
Imel sem čas in spoznal, da to podjetje
prodaja sebično medijsko sranje,
ki podpira internacionalni kapitalizem.
Ustvarjati bi morali za rešitev planeta,
ne da prodajamo torbice fašističnim diktatorjem.
Tvoj v izolaciji, Timothy."
Gledal je preveč dokumentarec.
Utrgalo se mu je.
Ni treba čakati na Timothyja. Opravimo s tem.
Sliši se pomembno, Linda.
Očka, očka. –Očka je na sestanku.
Včeraj sem govorila z glavnimi iz Chicaga.
Vsi kontinenti so bili tam. Po celem svetu
se soočajo z istimi problemi.
Kot direktorica Miracore UK vam moram
na žalost sporočiti,
da bo šlo veliko delavcev na čakanje.
In nekaj nujnih odpuščanj, ki veljajo od danes.
Predvidevam, da boste začeli pri starejših.
Donald, ne sklepaj. Linda, kaj misliš s tem?
V normalnih časih, bi vse zbrala v sobi …
Vse?
Vsi ste tukaj, ker so vaša delovna mesta nevzdržna
in od danes se vaš pogodba z Miracorjem prekinja.
Prav. Veseli me, da sem doma.
Nahranit grem preklete piščance!
To je slabo, Linda. Kako sploh spiš?
Živjo.
Glej mojega dinozavra.
Oči.
Malcolm, če si na čakanju, ti država daje plačo,
čeprav nič ne delaš. –Tako je.
Ampak COVID je vse spremenil. Res žalostno.
To je vplivalo na vse v moji pastoralni oskrbi.
Jaz nisem v tvoji oskrbi. Delam zate.
Kako me lahko prosiš, da grem delat?
To je nezakonito?
Jaz sem kristjan. –Vsi vemo, da si kristjan.
To rečeš, kot da te prepričujem.
Malcolm, povej, kaj hočeš od mene?
Problem imamo, Paxton.
Odhajam, če mi ne poveš. Poslušal sem tvojo molitev.
Vsak klic začnem z molitvijo. Moja odločitev, ker sem šef.
Ja, šef si. Kaj hočeš, da naredim?
Zaradi karantene se vse velike trgovine zapirajo.
B2B prevozi je eno izmed podjetji,
ki naj bi pretovorila dragocene artikle
v varna skladišča izven Londona.
Tkanina naše družbe je pretrgana, Paxton.
Strah pred izgredi in plenjenjem.
Deset sekund imaš, da poveš, kaj hočeš.
Zaradi krize nujno potrebujem voznike.
Voznike, kot si ti.
Trgovine dovolijo prevoz samo voznikom,
ki nimajo policijske kartoteke.
Ponavljam.
B2B nujno potrebuje voznike,
ki so registrirani in brez kartoteke.
Zakaj potem govoriš z mano?
Imam pogodbo s šestnajstimi trgovinami,
ki hočejo vse izprazniti v štirih dneh.
In imam samo dva voznika.
Kakšna je rešitev?
Prevara, odpuščanje, odrešenje, bunce.
Kaj je bunce? –Stara beseda za denar.
V zameno za veliko prevaro.
Ki jo lajša moje odpuščanje in tvoje odrešenje.
Povej že. Povej že, Malcolm.
Naredil sem izkaznico z A2 dovoljenjem.
Čista, s tvojo sliko in imenom. Ni tvoje ime.
Ne moreš biti na čakanju in opraviti delo,
ker si pretepel motorista.
Delal se bom da si nekdo drug in ti dal denar.
Tukaj delaš že sedem let in nikoli nisi imel pritožb.
Vozil si manjvreden tovor,
ampak verjamem, da ti lahko zaupam.
Lahko.
Ja, lahko mi zaupaš.
Tisto je že davno. –Nočem vedeti.
Motorist na motorista.
Gospod odpušča. B2B odpušča.
Če ne bi bilo obtožb, bi bilo moje življenje drugačno.
Dvesto na dan na roke.
Nočem denarja. Zmeniva se, Malcolm.
To opravim pod pogojem,
da me po karanteni priporočiš za pisarno.
Življenje imam zjebano, zaradi ene noči.
Moja žena …
Žena me je prerastla, ker sem še vedno za volanom.
Nisem neumen.
Berem poezijo. Lahko bi bil nekdo.
Še en klic ima, Paxton. V West Endu se jim meša.
Boš opravil?
Prav, če to naredim, naredi kar govoriš.
O odpuščanju, izgubljenih ovčkah in odrešenju
in mi daj možnost, da pridem s ceste.
Vse je mogoče, Paxton. Bogi blagoslovljen.
Selfridges, četrtek, Harvey, petek in Harrods v soboto.
Pošljem ti urnik in identiteto.
Prav in po Harrods v soboto … –Blagoslov, Paxton.
Sranje.
Živjo, Linda. Kako je karantena?
Precej slabo. Kako je Chicago?
Z družino smo šli v Vermont.
Vsi smo noro srečni.
Otroci so glasni, zato sem kupil nove slušalke.
Zadušijo hrup. Ničesar ne slišiš.
Teh pa nimam.
Na obrazu ti vidim, da si govorila z zaposlenimi.
Ja, govorila sem z njimi.
Si jim prebrala sporočilo?
Tisto o Miracore družini? Ne, ne bi se lepo slišalo.
Napisal sem ga iz srca. Resno sem mislil.
Ne morem verjeti, da jim nisi prebrala.
Ni se mi zdelo primerno, da je Miracore družina
in da v vsaki družini člani odletijo z gnezda.
Zakaj ni primerno? –Ker ne bodo odleteli.
Vrgli jih bomo z gnezda v visoko travo pod drevesom.
Kakšen drevo?
Ti si se spomnil gnezda, Guy.
Pa mora biti drevo! –Imaš temperaturo, Linda?
Pred karanteno sta bila pripravljena dva dogodka.
Prvi pri Westfield in drugi prevzem Harrodsa.
Ampak obe sta zaprli vrata.
Rad imam Harrods. –Ja, jaz tudi.
Mojih najsrečnejših pet let.
Otvoritev kolekcije bi bila ogromna,
zato sem zaradi varnosti izbrala Harrods.
Ni bila Melissa glavna pri dogodkih?
Včasih sem dvomila vanjo. Ni važno.
Dolgo so nosila ta oddelek.
Bili so družina, kajne?
In tako narediš z družino.
Nosiš jih, dokler ne rečejo, da jih izpustiš
in ti jim pridno ustrežeš.
Pri Harrodsu imamo vrednost pet milijonov dolarjev,
Obleke in dodatki so pripravljeni za ogled
in prevzem pod Miracorjevim jamstvom.
Vključno s Harris diamantom, ki naj bi bil glavna točka.
Diamant je pod našim jamstvom?
Zaklenjen je v Harrods trezorju.
Eve Schwartzu sem predlaga, da vse prenesejo v skladišče,
dokler se to vse ne konča.
Problem imamo z zavarovanjem.
Eve Schwartz sme skladiščiti svojo robo,
samo pod svojim nadzorom.
Robo bo treba vzeti iz skladišča z varnim prevozom.
Trgovine že premeščajo zbirko.
Westfield v petek, Harrods v soboto.
Potem se pogovorimo o tvoji vlogi in plači.
Imela boš veliko novih odgovornosti.
Stvari se spreminjajo. –Super novica. Hvala.
Pozdravi London.
Uživaj Vermont. –Seveda.
Kaj? Sranje, Quinn!
V deželo živih mrtvecev grem kupit mleko.
Rabiva še kaj?
Z besedo "rabiva" ne predlagam enotnosti,
ampak nima smisla, da hodiva posamično.
Zunaj je hudo.
In ljudje, kot jaz, ki so že bili v zaporu,
uživajo v tej novi realnosti.
Jebi ga, Paxton. Vstopi!
Takole je, Paxton. Poleg mleka, rabim cigarete.
Kaj? –Skušala sem skriti, da kadim,
ampak, ker nisva več skupaj, ni važno, ne?
Kadiš?
In mislim nadaljevati, dokler tega ne bo konec.
Veličastno je.
Od kdaj spet kadiš?
Tik pred božičem.
Zakaj?
Kaditi sem začela, ko sem šla v Pariz.
Šla si v Pariz? –Ja.
Nisem ti povedala.
Michael Essien me je povabil in sem šla.
Terapevt tem trenutkom pravi plaz priznanj.
Kdo je Michael Essien?
Ustanovitelj Miracorja, sedmi najbogatejši v Nemčiji.
Z njim so šla v Pariz? –Ne.
Povabil je direktorje šestih držav,
da pridejo v Pariz na njegov rojstni dan.
Ga lahko prižgem? Že dvakrat sem ga …
To je moja določitev, zakaj te sploh sprašujem.
V hotelu je bil banket, z ostalimi direktorji.
Pravkar sem napredovala,
zato nisem dojela, dokler nisem videla ostalih
in sem si rekla, "To sem zdaj jaz."
Sedeli smo za mizo in pili šampanjec
in mali glasovi so govorili "ja"
in eden velik glas je govoril "dobro".
Velik glas je rekel "novi trgi" in …
Veš, ko nekdo reče nekaj, in to dejansko vidim?
Včasih sva kadila veliko trave.
Ko je rekel "novi trgi" sem videla
to stvar, ki nam je plavala okoli nog.
Mislim, da sem imela temperaturo.
Rekel je "cigareti in farmacija"
in nekdo je rekel "posredniki".
Ljudje, ki prepričajo vlado, da so izdelki varni.
Velik glas je rekel, da so zdaj velik člen
in videla sem veliko morsko travo
in velik glas je nazdravil korupciji
in vsi so se smejali, jaz tudi.
Paxton, poglej me!
Ta stvar je plavala okoli mojih nog,
Rekel je, da novi trgi velik delež novega profita,
da bo treba Evropo racionalizirati.
Popila sem vodo, ker mi je bilo slabo,
ampak sem vseeno vzela brandy.
Racionalizacija se je zgodila tam,
za tisto mizo v Parizu.
Ljudje, ki sem jih danes odpustila,
niso bili odpuščeni zaradi virusa,
to je bila laž, ampak zaradi te stvari.
Ta stvar, ki je plavala z mano v sobo.
Da sem se je znebila, sem razbila veliko ogledalo
in namesto, da bi hodila po črepinjah, sem šla na zadnji vlak za London.
Na postaji me je brezdomka prosila za cigaret.
Nisem kadila, pa sem ji kupila škatlico,
ker sem upala, da me bo dobrota potolažila.
Ko je prižgala cigaret, sem ga tudi jaz.
Ko sem potegnila dim,
je stvar nehala plavati.
Zato sem se usedla in počakala na vlak.
Zato sem začela spet kaditi.
Da dokončam odgovor na tvoje vprašanje.
Poleg mleka in cigaret, potrebujeva kruh
in kurčevo vino!
Mojbog!
Bog kaj?
Verjetno si imela temperaturo. Virus je bil tu pred božičem.
Paxton, virus ni pomemben!
Ampak, kdo sem in kaj počnem v življenju.
Ampak pregled nad življenjem je COVIDov učinek.
Razbila si ogledalo. –Ja, ker sem bila v njem.
Razbila sem tudi steklenico,
in skoraj sem razbila steklenaga konja in džokeja,
ampak ga nisem in sem ga pozabila na vlaku.
Postala sem, kot ti praviš, pravi Viking.
Ko sem razbila ogledalo in se videla v koščkih,
sem se spomnila nate. –Ljubko, hvala.
Zakaj nisi nič rekla?
Bil je začetek najine zime.
Nikomur nisem povedala,
ker če si tiho, potem se ni zgodilo.
Si plačala ogledalo? –Paxton!
Jebeš ogledalo, ne gre za ogledalo, ampak …
Prej bi te objel. –Ne, ni potrebe.
In po nakupih greš.
Torej, mleko, kruh, vino, cigareti.
In verjetno jajca. –Dodal bom še belo moko.
Naredil bom kruh.
Prosim, ne. –Veš …
Kar si povedala ni bilo priznanje.
Tega nisem rekla. –Ker nisi naredila nič narobe.
Bila je razlaga.
Vse si naredila prav. Bi rada slišala priznanje?
Danes sem zaspal, ker sem sinoči vzel opijum.
Ja!
Huje, kot tvoji cigareti.
Polizal sem opijum s cvetov na vrtu.
Res je.
Vrt je poln heroina.
Globoko v vrtu je cel nasad. –Po desetih letih, Paxton?
Tudi kajenje ni v redu.
Imel sem nekaj neuspeha.
Veš, kaj, Paxton?
Tisti zeleni smoothiji, ki jih imam zjutraj,
v njih dodam vodko. –Lažeš.
Ne.
Ne vsako jutro, ampak včasih.
Misliš, da sem srečna in normalna, zato ker napredujem.
To ljudi zmede. –Tega ne bi nikoli rekel.
Zato, ker nisem. Vidim koncepte.
Morala bi biti umetnica.
Ti si srečna na "pretvarjajmo se, da ni nič" način,
jaz sem nesrečen na prekrižan, neizpolnjen način.
Ne grem spet od začetka.
Pojdi v trgovino. Mleko, kruh, vino, cigareti, jajca.
Jebi se, kupil bom moko.
Prav! Čakaj! Imaš masko?
Ne, nimam.
Z nečim moraš pokriti usta in nos.
Moja stara ruta.
Ni več simbol upora.
Ampak vladni predlog.
To si nosil, ko sem te spoznala v Južni Dakoti.
Izgledal si kot desperado.
Prah sem hotel spraviti iz ust.
Ne pokvari spomina.
Ne pozabi na mleko in jajca, desperado.
Ej! Stopi naprej!
Ej!
Stopi naprej.
Odjebi!
Koliko riti imaš? –Odjebi!
Paxton.
Po zgodbi o Parizu, sem začela razmišljati.
Po kranteni bom verjetno zapustila Miracore.
Zakaj govoriš meni?
Klical si?
Gospod v nebesih, prosim te, bodi naklonjen Paxtonu in meni
in nama odpusti grehe prevare, ki jih bova skupaj storila
v iskanju velikega odrešenja. Amen.
Vsaka molitev se navezuje na dejanje.
Ali jo napišem jaz ali Jezus.
Kaj hočeš, Malcolm? –Imam tvojo lažno izkaznico.
Virginia ti jo prinese. Hočem vedeti, da boš doma.
Veš, Malcolm, vsi bodo.
Na SMS sem ti poslal novo ime.
Prav.
Novo ime za novo življenje.
Moje novo ime je
Edgar Allen Poe. –Ja.
Ja …
Malcolm, tega imena ne morem uporabit.
Zakaj ne? –Upam, da se šališ,
ampak te dobro poznam. –Kakšna šala?
Edgar Allan Poe je ime znanega
ameriškega pisatelja in pesnika.
Nisem še slišal zanj. –Zagotavljam ti,
Egar Allan Poe je zelo znan
ameriški pisatelj, ki ga imam zelo rad.
Jaz sem se spomnil imena. To je dedkovo ime.
Kdo se je spomnil priimka? –Martin iz odprave.
Pizda.
Martin me sovraži.
Namenoma mi hoče zasrati življenje.
Kartica je dokončana.
Malcolm, ne morem vstopiti v prestižne trgovine
in pričakovati, da mi bodo zaupali drage obleke in nakit
in jim reči, da mi je ime Edgar Allen Poe!
Če je tako znan, zakaj še nisem slišal zanj?
Ker ne bereš knjig! –Berem Sveto pismo.
Tam ga ni, ker je američan. –Je kdo slišal za pisatelja
po imenu Egar Allen Poe?
Ne? Nihče. Tako.
Vem, da ni nikogar tam. Vsi delajo od doma.
Martin je tukaj. –To je njegovo maslo!
Kartica je že na poti.
Zagotavljam ti, da večina varnostnikov na nočni izmeni
še ni slišala za Edgarja Allen Poe.
Kot bi bili roboti. –Ampak sem nesrečen človek.
Usoda se rada poigra z mano.
Kartica je dokončana in Martin že ima našitek za uniformo.
Vse je v kuverti.
Verjetno ime turobnega,
introspektivca se mi lepo prilega,
ampak, prosim …
Daj mi izkaznico z drugim imenom.
Robotom je vseeno za ime, gledajo samo sliko.
Pri Selfridges moraš biti ob šestih nocoj.
Obleci uniformo z imenom. Pokaži izkaznico.
Če hočeš odstopit, povej zdaj.
Ne smem zabresti v težave!
To se lahko razume kot prevara, naklep ropa.
Ti si odšteval mene. Zdaj bom jaz tebe, drekač.
Pet, štiri, tri, dve …
Pizda! Prav! Prav!
Dobro.
Podrobnosti so v sporočilu. Bodi blagoslovljen, Paxton.
Ne rabim podpisa. Poznam ga.
Ste vi druga polovica? –Ja, tako je.
Pust je, kajne? –Res je.
Zdravo, Paxton!
Pravkar sem rekla, kako si smešen.
Res je, histeričen.
Mislimo, da je predober, da bi vozil kombi.
Zakaj si ne najde boljšega dela?
Enostavno.
Ker sem pred desetimi leti pretepel motorista v Watfordu.
Vidite? Vedno govori neumne stvari.
Tako pust je.
Pozdravi Martina, prav?
Reci, da tega ne bom pozabil.
Prav. Se vidimo, ko vsega konec.
Za nekatere ni nikoli konec.
Ne pozabi, tisti motorist si je zaslužil.
Ne govori, kaj si kdo zasluži.
Če ne bi bilo tebe, bi bil Archie Bruce mrtev.
Zdaj hočeš še pravico?
Vem, da ti ni bilo lepo,
ampak v prihodnje … –V prihodnje?
Karantene je konec in nehaj misliti, da te usoda lovi.
Nehaj misliti, da je ime Paxton znanilec groze.
No, ni mi ime Paxton.
Ja.
Paxton, tega ne smeš, ulovili te bodo.
Jaz ti dam denar. –Ne gre za denar.
Ampak za priložnost za boljše življenje.
Zakaj govorim tebi?
Pizda!
Briga me.
In Linda je od vsega oddtujena.
Živjo. –Oddtujena?
Živjo, Linda. Govorili smo o tebi.
Vsi smo rekli, kako si profesionalna.
Oddtujena od česa?
Položaj z delavci so lepo rešila.
Lepo si jih odpustila. –Res je, hvala.
Dobro.
Linda, to kozarec vina?
Ja, je. No …
Piše, da je vino, ampak okus ima po čistilu.
Paxton, ga je izbral. –Kdo je Paxton?
Karkorkoli že, imamo problem. Nadaljujmo?
Živjo, Martin. –Živjo, Edgar.
Odkar sem prišel v podjetje te opazujem,
si predstavil si najbolj organiziran živčni zlom v zgodovini.
Pojdi na toplo in štej svoje tegobe.
Razkužil sem kombi.
Vse je tukaj.
Malcolmu sem odsvetoval, da ti da A2 dovoljenje.
B2B sodrgo, kot si ti,
z razlogom držimo stran od vrednih pošiljk.
Skušnjava.
Ključa ni v kuverti, Martin.
Prebral sem tvoj profil.
Moji dokumenti naj bi bili zaupni,
ampak, ker si že omenil.
zdaj sem drugačen človek. Daj mi preklete ključe.
Malcolm ti ni povedal.
Nocojšnji tovor iz Selfridga je ocenjen na 50,000 funtov.
Vrednost zbirke v petek je nekaj pod 100,000 funtov.
Ampak v soboto, ko boš pri Harrods,
se boš odpeljal od najbolj prestižne trgovine
z nakitom in dodatki ocenjenimi na 3 milijone funtov.
Premisli. Nosil boš masko in rokavice,
z lažno identiteto.
Ulice bodo prazne.
Malo varnostnikov zaradi odsotnosti.
Le kaj bi sodrga še potrebovala za popoln rop.
Še enkrat mi to reci …
Kaj? Boš pokazal prave barve?
Prav, še enkrat.
Sodrga.
Malcolm je rekel, če boš dobro opravil te noči,
te bo povišal na pomoč s strankami.
Spoznaval boš kliente.
Ker si tako smešen in punce se ti smejijo.
Jaz pa sem v odpravi že sedem in pol let.
Nehaj misliti, da je svet proti tebi, Martin.
Naredi to, Paxton.
Izkoristi priložnost usode.
Koliko izdelkov ima Eve Schwartz v Harrods?
Okoli 3 milijone funtov nakita in dodatkov.
Hoče vse izprazniti in naša odgovornost je …
Zamrznila si, Linda.
Me slišiš?
Samo tvoj obraz je zmrznil. Imaš izraz obupanja.
Nekdo bo moral v Harrods in spakirati robo,
preveriti inventar in vse poknjižiti.
To mora biti zaupljiva oseba. Nekdo, ki pozna zalogo
in ki pozna Harrodsov sistem. In ta oseba sem jaz, kajne?
Še en razlog je za ta klic.
Michael Essien te hoče povišati.
Hoče, da prideš domov
Nazaj v New York, da vodiš vzhodno obalo.
Mojbog …
Vznemirljivo.
Nepričakovani dogodki in poceni vino se ne mešajo.
Premisliti bom morala.
Prav, lahko noč.
Ja, hvala. Vsaj mislim.
Linda, to je vznemi …
Zamrznjen obraz obupanja.
To je njegov drugi sin, Carl Philipp Emanuel Bach
in njegova simfonija št. 4.
Po včerajšnjem klicu me skrbi za Paxtona
Skrbi naju, da lahko implodira ali eksplodira.
Kolikor ga poznam, bo prej implodiral.
Kakšna je razlika? –Ko implodiraš, se zapreš vase.
Ko eksplodiraš se zneseš na zunanji svet.
David, na primer, implodira. –Jaz pa eksplodiram.
Tudi jaz lahko eksplodiram. –Redko.
Nikoli me ne vidiš na sestankih. –Pa sem te, odkar je karantena.
Slišala si me skozi steno. –Nisem te sliašal eksplodirati.
Preseneča me, kako podredljiv si na sestankih.
Ti si šef, David, obnašaj se tako.
Da vaju pomirim, Paxton je v redu.
Mislim, da bo napredoval.
Linda, ali piješ sama? –Ne, tri gasilce imam v kuhinji.
V karanteni David pije veliko več.
David, kaj ni čudovito?
Zdaj štejeva steklenice.
Ni mi mar. –Tvojemu telesu je.
Telo šteje steklenice v jetrih.
David, rada bi ti povedal skrivnost.
Kakšno? –Veš, Linda,
velikokrat sem preveč popila in se zbudila
in si želela, da tega ne bi rekla.
Tudi jaz sem to naredila.
Jaz pravim, skrivnosti in vino ne gredo skupaj.
Naj že pove. –Mislim, da mu bo všeč.
Všeč ti bo, David. –Mogoče mu pa ne bo!
O čem govorita? –Mogoče ni pravi čas. Gleda Fox.
Jaz bom kupila Paxtonov motor?
Kaj?
Ko je rekel, da ga prodaja, sem našla človeka, da ga kupi.
Kupila ga bom od njega in mu ga vrnila.
Poslovilno darilo.
Že nekaj časa vem, da ga moram pustiti.
Ampak …
Ampak, da bi zgubil motor, se mi je zdelo preveč.
Tudi meni nekaj pomeni. Veš, mladost.
Cigareti, slabo, slabo vino po njegovem izboru.
To je … –Linda, to je super.
Stvar je v tem, David. Hočem, da rečeš, da ti kupuješ motor
in mu ga vračaš. Nočem, da ve zame.
Zakaj?
Manj ga bo bolelo.
Prazgodovinski je.
Pijana sem in ne maram ljudi, ki postanejo čustveni.
Pizda.
Razbijamo za NHS!
Imamo Beethovnov klavirski koncert št. 3
Ne morem spati.
Če vino ne deluje, pojdi polizat vrt.
Kako je bilo nocoj?
Vsi varnostniki imajo pod dvanajst let
in vsi so igrali igrice in sploh niso pogledali.
Za mlado generacijo je dobra literatura mrtva.
Lahko bi imel izkaznico z Williamom Shakespearjem.
Koliko dostav imaš še?
Jutri Harvey Nichols in v soboto Harrods.
Harrods, v soboto? –Vsi so ponoreli.
Eden je rekel, da upravniki
vzemajo diamante in ure in se odpeljejo z Uberjem.
Kaj boš vzel iz Harrodsa? –Ne vem.
Nekaj v vrednosti treh milijonov. Brez sovoznika, zaradi COVIDa.
Kam pa pelješ?
Na Heathrow, nočni let za New York.
Iz Harrodsa v Heathrow, soboto zvečer,
tri milijone funtov, nočni let.
Glej ga ježa!
Odšel je.
Izginil je.
Kakšen je bil tvoj večer?
Prav, Paxton. Takole gre.
V soboto ne smeš prevzeti blaga pri Harrodsu.
Ne smeš.
O čem govoriš? –Nekoč sem te vprašala,
če verjameš v Boga, pa si rekel, da je prezaposlen,
ampak včasih pogleda v našo smer. To je ta trenutek,
ker je Bog, usoda, virus prekrižal njine poti.
V soboto bom v Harrodsu zbirala robo, ki jo boš ti odpeljal.
Pizda.
Kaj hočeš reči?
Moram opraviti prevoz.
Če boš, te bodo ulovili. Ni važno, kako ti je ime.
To je lažno ime in vgradila sem strog pregled.
Ne prišel skozi vrata! Vem, ker to bo ustavil moj sistem!
Oprosti. In sploh ne začenjaj.
Nikamor ne morem priti!
Mislim …
Ne moreš reči, da me poznaš?
Da mi lahko zaupajo. Da sem tvoj …
Da sem bil tvoj partner.
Kaj? –Ne gre to tako.
In dokar sem pri Miracorju, že tri leta,
nisem nikomur povedala, da imam partnerja.
Ker sem hotela ločiti delo.
In zato, ker se sramuješ, da tvoj partner vozi kombi.
Ja, vse to.
Zdaj sem se res pogledala. Gledam svojo preteklost.
To je bilo takrat in to je zdaj. –Lepo zate, Linda,
ampak, če ne speljem tega,
me bo Malcolm odpustil, ne napredoval.
Lahko začnem preprodajat heroin. Sodrga je sodrga.
Brez službe. Brez motorja.
Brez tebe.
Pri Harrodus sem tako uživala.
Vse sem poznala, vsi so poznali mene.
Večina jih še dela … –Se lahko vrneva nazaj k meni?
Moje življenje je zjebano. –To je zate.
Poznam vse varnostnike. Poznam sistem. –In?
Obstaja možnost, da opraviš prevoz, ne da bi te ujeli.
Ti boš napredoval in jaz bom odpeljala robo
in nihče ne bo vedel. Ampak kršila bova zakon.
Igrati boš moral tako, kot ti bom rekla.
Michael Morgan. namestnik šefa za varnost.
Ja, bili ste v mojem oddelku.
Kako je v Haroddu?
Pravkar sem prišel, bil sem v mornarici.
Velika sprememba.
Niti ne, Harrods je kot velika ladja.
Prav.
Mislim, očitno so velike spremembe.
Seveda.
In ne samo v obliki stavbe, ali dejstva, da ne plava.
Veste … –Ja, delovno okolje je zelo drugačno.
Res je. Veliko žensk.
Ja.
Na ladji so bile samo štiri in dvema je bilo ime Karen.
Klical sem jih Karen ena in Karen dve.
Se nama bo Karen pridružila? –Karen Smith it dogodkov.
Prej je bila Kate Wiley. Očitno se je poročila.
Res se je poročila, ampak je šlo hudo narobe.
Hudo mi je le kaj se je zgodilo?
Ne vem, ne pogovarjam se o tem.
Linda! –Katie!
Mojbog, kako si?
Preživljam –Linda, vzpenjaš se kot raketa.
Nehaj. –Ko sem videla direktorja Miracorja,
sem pomislila na starega pleškota,
potem sem videla tvoje ime.
Linda je spraševala, kaj je bilo s tvojim zakonom.
Ne, ne, ne, nisem.
Ko je moški manjši od tebe in se nenadoma odloči,
da si bo pustil dolgo brado in postane obseden z "belo magijo",
lahko zelo hitro postane zelo strašljivo.
Ni važno, kaj želiš?
Imam nove podatke o sobotnem prevzemu.
Vsi boljši prevozniki so zasedeni, in naš oddelek je malo zaspal.
Eve Schwarz, Miracore. Tukaj je.
Vzeli so neznano podjetje zato sem malo živčna.
Zelena je barva … –Živčna si zaradi podjetja?
Zelene puščice bodo kazale …
Če ti je prav, dobro poznam Harrodsov sistem
in rada bi sama preverila voznika. –To je Imranovo delo.
Se spomniš Imrana, Linda? –Rada imam Imrana.
Zdaj je šef varnosti. On je Michaelov šef.
Če te kaj zanima, vprašaj. –Takoj mu sporočim.
Ne, jaz bom tisti s puščicami …
Opravljeno.
Jutri te bom pregledala in spravila v trgovino.
Potem bo vse v redu. –Odlično, hvala.
Res cenim tvoj trud.
Kaj je narobe? –Ne vem.
Dnevi hitro minevajo.
Ko sem se zjutraj zbudil, me je prvič zadelo.
Stvarnost tega, kar se dogaja.
Karantene bo konec.
Potem bo ljubezen mojega življenja odšla.
Paxton, to boš preživel in se pozdravil.
V mojem življenju bo luknja.
Spremenil se boš in to prerastel. In …
Sčasoma boš spoznal koga drugega.
Govoril si o motorju, kajne?
Ja. Zakaj?
Motor je eden mojih ljubezni.
In jaz sem ena izmed lukenj? –Ti si največja luknja.
Hvala lepa.
Danes sem se hotel peljat.
Ulice so zapuščene.
Poimenoval bi jo "karantenska zadnja vožnja".
Mislim sem, da …
Ne, ne morem s tabo, Paxton. Ne, sestanek imam.
Prazna cesta in ranjeno srce.
Ne ubij se.
Linda! –Michael.
Kako preživljaš?
Precej težko. –Si predstavljam.
Jaz sem na vrhu gore skupaj z medvedi in mojo družino.
Prosim, ne ubij se. –Kaj?
Mora biti lepo, da imaš čas zase.
Preden se ozreva nate in tvoja odločitev o vrnitvi,
imam novico, da smo našli kupca za Harris diamant.
Ne vem, če bom šla v New York.
Videl ga je na virtualni razstavi pred prevzemom trgovine.
Lepo, kdo pa je?
V našem svetu, Linda, ne sprašujemo. Anonimen je.
Naj ti povem takole.
Je neprijeten član neprijetne družine,
ki vodijo neprijetno državo na zelo neprijeten način.
V svoji državi reklamira Miracore.
zato sem se sam pogajal za nakup diamanta.
Harrods ne bo imel dela z njim, zato sem jaz posrednik.
Hura za nas, ne? –Ja, hura za nas.
Bo diamant dvignil osebno?
Ne sme vstopiti v UK. Nekaj glede …
Pranje denarja? Kršenje človekovih pravic?
Glavno vprašanje je, Linda, kaj je prihodnost Linde.
Kdaj prideš domov?
Odločitev, če se vrnem, bom pustila do konca karantene.
Prav. –Veliko me veže na London.
Slišim, da si samska.
To ni bilo nikoli res, ampak zdaj je.
Zato, ker si samska hočem, da prideš v New York.
Načrtujem, da te bom bolje spoznal.
Ti … –Zanimiva si, Linda.
Tako trdoživa od zunaj, ampak od znotraj …
Si tudi žilava?
Se spomniš, ko si prišla v Pariz?
Tisti večer, po sestanku, sem te hotel povabiti na večerjo.
Hotel sem te zapeljati.
Samo ugibam, kakšen večer bi to lahko bil.
Ampak predvidevam, da bi bili razbiti kozarci.
Naj diamant pošljem temu morilcu na dom
ali naravnost v njegovo mučilnico?
Kaj? –Kaj naj pošljem diamant?
Pošlji ga v New York.
Zaradi COVIDa, ga bodo takoj prepeljali
v varen trezor na Wall Streetu.
Tam ne bo nikogar,
zato poskrbi, da bodo vsi papirji v škatli.
Razumeš?
Za veliko novih klientov je važna samo pridobitev.
Prav, se vidiva v New Yorku. Pazi nase.
Ne nori, Linda.
Ker primanjkuje mask si jih ljudje delajo sami.
Ampak WHO ne ve, če so domače maske …
Živjo. Kam si šel?
Peckham Rye.
Zakaj? –Ne vem.
Kako ne veš? –Vozil sem zelo hitro,
ker me je lovila policija.
Kaj? –Igral sem novo igro.
Zelena za stop, rdeča za pelji.
Pizda! So dobili tvojo številko?
Ne, prehiter sem za njih.
Sem črta luči na prazni cesti v zapuščenem mestu.
Zadnji živeči človek.
Cesta me vodila in doživel trenutek,
ko motor postane del tvojega telesa.
Znašel sem se na kmetiji, kjer sem se skril med koze.
Koza je bila moj totem, ko sva bila pogana.
Sedel sem med kozami, ko so policaji vozili mimo.
Bil sem Peckhamu. Kupil sem cigarete.
Enega sem vzel. Moj prvi pravi po desetih letih.
Prav imaš, tobako ima okus po mladosti!
In res je res in pravi tobak je jaz
in še enega hočem in vzel ga bom.
Tega pogleda že dolgo nisem videla.
Nočem te strašiti. –Ne bojim se.
Veš, ko sem ti govorila o steklenem konju iz Pariza?
Še vedno sem s kozami. Modre oči so imele.
Držala sem ga za džokija in ga zamahnila in …
Začutila sem, kako je biti jezdec in biti del stvari, ki jo jezdiš.
To je seksualni občutek.
Res je. –Želim si, da bi šla s tabo.
Res?
Paxton,
že dolgo sem vedela, da je med nama konec.
In dolgo časa naju je držal skupaj samo seks.
Nadaljuj.
Trenutno mi je težko …
Obljubila sem, da se to ne bo zgodilo, zato snemi suknjič
in pojdi držat krpo.
Krpo? –Ali kupiti mleko, to bi pomagalo.
Imamo mleko. –Peci kruh, to bo ubilo trenutek.
Rad bi šel na motor, se peljal in jebal svet.
Takole je, Paxton.
Verjetno zaradi karantene, ti hočeš voziti skozi rdeče luči.
Jaz imam potrebo, da bi ukradla tri milijonski diamant
morilcu, pustila službo in postala umetnica.
Kaj?
Najboljša stvar, da preženeva to norost je,
da prekršim obljubo in greva gor seksat.
"Karantenska zadnja vožnja."
Koze in zdaj to. Kakšen dan.
Ja, samo preoblači se.
Mimogrede, ste slišali za pesnika Edgarja Allen Poe?
Kaj? –Ni pomembno.
Samo sekundo.
Poskušate program z Dominicom in to je George Frideric Handel.
Odložite ali pritisnite lojtro za več možnosti.
Linda, kličem, ker vem, da danes ni pomenilo nič,
ampak občutek je imelo po …
Po Južni Dakoti. Tisto deževno popoldne.
In imam meglen spomin, preden sva šla na grešno pot,
da si omenila krajo diamanta.
… si omenila krajo diamanta.
Sem prav slišal?
Mojbog.
Hvala.
Ne, babica, ne mislim resno.
Tu običajno pacienti okrevajo po operaciji,
ampak zdaj je intenzivna nega polna kovidnih bolnikov.
Bolnišnice se morajo prilagajati, ko se spopadajo s koronavirusom.
Na intenzivni negi sem osemnajst let in nikoli …
Prav.
Velika sobota. Harrods.
Velika prevara.
Točno mi moraš povedati, kaj bova naredila.
Paxton.
Sedi. Tu počakaj.
Tako se bova organizirala.
Nič več. –Kaj bi še bilo?
Nič, zakaj vprašaš? –Si v redu?
Seveda sem dobro. Neizmerno dobro.
Prav, ozadje.
Harrods. Zgornji del je javni del.
Pod zemljo je sedem nadstropij.
Tam je shranjena roba in veliko tunelov,
kjer se dragi predmeti prenašajo v varovana dvigala.
Glamurozno zgoraj in strašljivo spodaj.
Varnost je zelo tesna.
Nemogoče je priti noter in kaj ukrasti.
Ukrasti? Kdo govori o kraji?
Vse je v redu. Ne bodi čuden.
Jaz nisem čuden.
Očitno imaš skrivni namen, ki ni tako dobro skrit.
In nad očesom imaš packo.
Si dobila moje sporočilo?
O Južni Dakoti? –In o diamantu.
Paxton, kaj je s tabo?
Z mano ni nič narobe. –Resno?
Včeraj si govorila o kraji diamanta.
Si, tega si ne domišljam.
In danes rišeš Harrods kot,
da je to načrt v roparskih filmih.
Kako narišeš pravokotnik, kot da je skrivni načrt?
Imaš skivni načrt?
Veš …
Včeraj sem videla babičin obraz. Rekla sem ji, da sem v redu.
Da ne bom naredila neumnosti.
Praviš, da diamantu pravijo Harrisov diamant.
Paxton, daj no.
Sobota zjutraj je.
Vse jutranje fantazije so odšle, tako kot vedno.
Povej mi o diamantu.
Dva diamanta sta.
Kaj? –Dva Harrisova diamanta sta!
Zakaj sta dva?
Misliš, da sem kaj spala? Pravzaprav, nisem!
In zakaj nisi spala?
Harrisa diamant ena in dve.
Eden je pravi, drugi je ponaredek.
Kadar je tak diamant na razstavi uporabijo repliko pravega,
da ga lahko razstavijo.
Pravi diamant je na varnem v trezorju.
Trenutno je replika razstavljena v pritličju.
Ampak pravi diamant je tu, v trezorju.
Nocoj, točno ob 19:00, naju pospremijo do trezorjev,
da vzameva pravi diamant. Potem greva v pritličje,
v varovanem dvigalu, kjer dodava diamant ostali kolekciji.
Okoli 19:30 bova imela istočasno oba diamanta,
skoraj nerazločna. In zaradi COVIDa
bova tam samo jaz in ti.
Pravi diamant dava v varno škatlo
in ga pošljeva v New York, steklene replike pa se znebiva.
To bova storila,
točno to in nič drugega. Babica, rada te imam.
Očitno vprašanje. –Ne.
Kaj, če pošljeva repliko in obdrživa pravega?
Predvideva, da bo nekdo ugotovil, da ni pravi.
Ne, ne bi. Zato nisem mogla spat.
Karkoli pošljeva v New York, bo šel naravnost v trezor
in nihče ga ne bo pogledal 20, 50, 100 let.
Pizdarija.
Tri milijone funtov, brez davka. Brez posledic.
En zame, en zate, en za NHS.
Razmišljala si o tem. –Moram meditirat.
Res ne bodo preverjali? –Tiho, moram meditirat.
Kaj si hotela reči?
Tip, ki je kupil diamant je zloben. Res je zloben, midva sva dobra.
NHS je dobra. Dobro je boljše, kot slabo.
Tudi babica je rekla, da je res.
In bila je kalvinistka, trdna kot drevo.
Jaz pa sem vsa šibka soočena s skušnjavo.
Živi divje ali umri, Linda.
Pozabljaš na pomembno stvar.
Če to speljeva, kar zagotovo ne bova,
kako bova našla način, da prodava tak diamant.
To je bil moj zadnji poskus, da najdem razum,
ampak ti boš rekel "Archie Bruce", kajne?
Res je.
Archie Bruce.
Skozi leta sem obdržal stike s fanti.
Archie Bruce je maturiral s krajo motorjev,
starih avtomobilov, slik in nakita.
G. Harrisa bi imel v Moskvi, še preden bi prišla domov.
In tebi bi naredil prednostno, ker si ga nekoč rešil
na pumpi v Watfordu.
Usoda ali kaj takega.
Z njim se je mora zažela.
Mogoče se lahko z njim neha.
Torej, kaj bova storila?
Takole se zmeniva.
Nocoj se odločiva.
Ko bova tam z diamantoma, bova ločila dobro od slabega.
Odločila bova v trenutku. –Ali pa bo trenutek odločil.
Kaj je razlika? –Usoda proti svobodni volji.
Kdo nadzira usodo?
Je vse del načrta ali se sami zajebemo?
Nocoj bova izvedela.
Živjo, polbrat.
Zdaj bi rad govoril?
Daj mi minutko.
Paxton, kako si?
V precepu sem.
Mogoče ti bodo moje besede pomagale izbrati pot,
ker je v zvezi s cesto.
Zadnjič, ko si rekel, da bi rad prodal motor,
Sem si mislil, "Čakaj, ne tako hitro".
Ko sva končala klic, sem se spomnil na mamo.
Na mamo?
Kako bi se počutila, da hočeš prodati svojo dragocenost,
medtem, ko v Hudson dolini,
tvojemu polbratu ni tako hudo.
Ko ćešnje v tvojem vrtu napadejo glive,
ni dobro, ampak so hujše stvari.
Ne za češnjevo drevo. Zanje so slabši
odločni koraki Washingtona, ko se približuje s sekiro
in polno glavo dobrih namer.
Spraševal sem se, kaj bi mama naredila.
Mama bi hotela, da preideš na bistvo.
Paxtone, takole je.
Jaz sem kupil tvoj predragi motor.
Kupec sem jaz. In vračam ti ga.
Moja gesta, polbrat polbratu.
Motor je spet tvoj.
Ne zahvaljuje se, Paxton.
Prosim, ni potrebe.
Edina stvar, ki te prosim je,
da si bolj prijazen do sebe.
Da se boš kaj naučil iz tega. Da te svet ne sovraži.
Da je usoda včasih kruta, ampak ljudje so dobri …
David, Linda tukaj! Živjo!
Linda, mislil sem, da govorim s Paxtonom.
Slišala sem za tvojo neverjetno gesto
in se nisem mogla zadržat.
Mogla sem skočiti na klic in reči, "Mojbog, David.
Kakšen človek si?"
David je kupil moj motor. –Sem slišala in pridigo
in sem mislila, kako radodaren je z denarjem
in s svojo modrostjo.
No, Paxton, to je to … –Ne, ne, ne.
Ne bom motila tega trenutka. Saj si hotel reči, David?
Nekaj, da je usoda groba in kruta?
Zakaj si jezna nanj? –Nisem jezna. –Ja, pa si.
Ti si tista.
Ti si kupila motor.
Paxton, ne nori. Saj si slišal Davida.
David bi si samo nagrabil zasluge.
Ti pa bi, dala zaslugo komu drugemu.
Smilil sem se ti.
Ja, skrbelo me je, kako bi bilo, če bi izgubil vse.
Zato, ker nisem hotela slabe vesti.
Plaz priznjanj …
Motor predstavlja naju.
In … –Ne, ne, ne.
Pomilovanje je tukaj, ljubezen pa je daleč tam.
Ne govori, da obstaja most.
Bi pomilovala človeka, ki je ukradel milijon funtov?
Bil bi milijonar in spet bandido.
Mogoče bi si premislila.
Mogoče bi se odpeljala v sončni zahod.
Paxton …
Karkoli se odločiva, bova šla vsak svojo pot.
Denar bi pomenil svobodo.
To bom vštel v svojo odločitev.
Hvala za motor.
Dame in gospodje,
dragi sojetniki.
Nekaj imam za vas, preden grem na bus št. 27
in se soočim z usodo.
Košček pesmi
od T. S. Elliota, za katerega gotovo ni nihče slišal.
"Obrne se in vidi trenutek v steklu.
Komaj se zaveda minulega ljubimca.
Možgani ji dovolijo polovično misel.
To je zdaj končano in vesel sem, da je konec."
Se vidiva v trenutku, Linda.
To je gotovo moja zadnja vožnja.
Sama se bom peljala. Hvala.
Ni problema. –Hvala.
Stori to, Paxton. Izkoristi priložnost usode.
Živjo, neznanka. –Mojbog!
Rada bi te objela. Ne smem te objeti.
Sovražim ta virus. Pošiljam ti poljube.
Hvala. –Zdravo, neznanka.
Vse je umrlo, ko si odšla. –Charlotte, povej ime
svojega osebnega trenerja. –Shujšala sem zaradi stresa,
ker mi je punca kradla denar.
Dolga zgodba, ni pravi čas.
Živjo. –Živjo.
Terry, ugani, kdo je prišel.
Poglej na kamero 14.
Sranje, to je Linda.
Torej, kaj počneš tukaj?
Ni me na seznamu, ker sem z zmenila z imranom.
Mizo potrebujem za pet minut Charlotte, lahko?
Pojdi naprej. –Prav.
Samo počakam na voznika. Samo sekundo.
Živjo. B2B prevozi?
Ja. –Za Eve Schwarz zbirko?
Ja? Počakaj sekundo.
Nismo dobili običajne službe. Svet je znorel.
Morala ga bom preverit. –Samo izkaznico naj pokaže.
Piše, da moramo pogledat njegovo izkaznico.
Seveda.
Lahko vidim tvojo izkaznico?
Hvala.
Mojbog, Charlotte. Ravno tebi nisem povedala.
Kaj? –Neverjetno pomembna,
neverjetna novica! Nekoga sem našla.
Ne. –Ja. –Mislila sem, da boš večno samska.
Jaz tudi! –Aplikacija, internet.
Kakšen je?
Pesnik je. Ja.
Res divji pesnik. –Kako romantično.
Vem.
Trezor imam ob 19:00 in njega moram obdelat.
Življenje. Nikoli ne veš, kaj pride.
Prav.
Dobro je.
Hvala, Mark. –Zate vse, Linda.
Naredila ti bom prepustnico z dostopom do vseh območij.
Datum rojstva? –19. januar, 1809.
Prvo pesem sem napisal 1827. –Super, super.
Lahkoten si Nič ne paničariš.
19. januar, 1980.
Višina, 180 cm. Zgradba? –Srednje atletska.
In znotraj paničarim. Veš, da sva oba znorela.
Nič še nisva storila.
Nič kriminalnih obtožb.
Kdaj se trenutek začne? Ko se bova odločila?
Pri kamerah je gluh moški, ki bere z ustnic.
Utihni. Poglej.
Zakaj si dobra v tem?
Linda.
Rabim gospodovo ime v primeru požara.
Njegovo ime?
Edgar Allen Poe.
Edgar …
Edgar Allen Poe.
Dobro, hvala.
Harrods se zapira prvič v sto letih.
Vse je treba zapakirat v škatle.
Perle, torbice, umetnine, nakit.
Diamante. –Ja, diamante.
Se spomniš igre, ko sva bila sama v dvigalu
in sva mogla odgovarjati po pravici?
Vprašaj. –Kaj nama je šlo narobe?
Na začetku sem hotela divje in ti si bil.
Potem sem nehala biti divja in tudi si nehal biti divji.
Potem bi moralo delovati? –Ja, pa ni.
Zakaj? –Ne vem.
To je resnica.
Si lačen? –Ja.
Eno uro imava do najinega časa v trezorju. Kaj bi rad jedel?
Dobesedno vse je.
Ker se zapira, bo Harrods hrano podaril.
Prav.
Naju kdo gleda? –Mogoče.
Večje sanjaj.
Belugin kaviar?
Je to trenutek? –Ne.
Nekaj morava razčistiti, preden se odločiva.
To je črni tartuf iz Italije. Stane 735 funtov.
Za jebeno gobo? –To morava razčistiti.
Razlika med ceno in vrednostjo.
Naredila bom piknik, ki naj bi normalno stal
okoli 5,000 funtov?
Moja babica je bila rasistka. Ja.
Odločila sem se, da jo odstanim iz porote ljudi,
ki mi diktirajo sodbo.
Kdo je še na poroti? –Moja mrtva mama, Bog in ti.
Kako sem še tam?
Vrata so odprta, ni mi treba povedat.
Sem sem hodila na kosilo.
Katero od teh slik hočeš?
Nočem si je lastiti.
Rada bi jo naslikala.
Rada bi samo slikala.
To je trenutek.
Čakaj.
Ali gluhi gleda? –Kaj?
Izmislila sem si ga, da bi nehal govoriti.
Premisli.
100,000 funtov za deset let. 50,000 funtov za dvajset let.
Milijon funtov. –Ja.
Lahko bi slikala, ne da bi kaj prodala.
Ne znam se voziti s kolesom.
Kaj? –Ja. –Nikoli? –Ne.
Naravnost na motor.
Pred božičem sem imela seks z Mario
in bilo je odlično.
Oba sva se odločila, da hočeva svobodo.
Maria, resno? –Paxton.
Sprejela bova pomembn odločitev v življenju. Zberi se!
Prav, a nisva še govorila o moralnosti.
Poglej.
To je mesto v karanteni.
Bolnišnice ne zdržijo. Milijon bi jim pomagal.
Naredila bi dobro. in mislila sem,
po 50 jih spraviva v kovček in pustiva na vratih.
Pa imaš, babica. –Znebila si se babice. –Res je.
Torej sva se odločila.
Jebiga.
Zdaj se odločiva.
Prav.
Drugače bi te poljubil.
Pa poglejva, kako bo.
Prav.
Maria? –Čas, da greva.
Res? –V trezor morava.
Bova to naredila ali ne?
Si v redu? –Zaboga, ne.
Je Bog res v tvoji glavi? –Ja.
In nima nič proti, za karkoli se odločiva.
Dobro vedeti.
P. J., kajne? Vodi naju.
Zakaj mi je ime Edgar Allen Poe znano?
Hvala. –Prosim.
Ga pošiljate v New York?
Podvodna tema. Moja ideja. –Lepo.
Dobra si v svojem delu.
Pospraviti morava nakit in dodatke.
Obleke gredo spodaj, zato bo hitro konec.
Ja, ne predolgo.
Naj ga vzamem?
Ja, zakaj pa ne?
Prav.
Hitro, to so piranje.
Kaj? –Simbolično je.
Ne spomnim se zakaj! Daj hitro!
V redu bo.
To je trenutek.
Tako lahko se zdi.
Ni bilo vprašanje če, ampak ali.
Ali bova storila?
Ne rečem, da bova storila,
ampak, če bova, stopi korak na levo.
Torej, naj stopim? –Stopi, potem se odločiva.
Linda, če se morava odločiti, pravim ja.
Če bo odločil trenutek, mislim da pravi jasno in glasno …
Daj repliko v škatlo in daj pravega v torbico.
Svoboda, Linda, v enem lepem trenutku.
Prav.
Vse je v redu. –Ja.
Začniva s torbicami in vrečami …
Linda! Jaz sem! –Donald!
Nujno morava govoriti!
Se lahko malo sprehodiš!
Pomembne besede imam za kolegico.
Donald …
Mojbog, te nisem odpustila, ampak tukaj si.
Linda, nekdo je anonimno poklical v Miracore.
Voznik iz B2B, ki vozi Eve Schwartz zbirko,
uporablja lažno ime. Pravijo, da je kriminalec.
Babica!
Takoj sem prišel. –V redu sem. –Policija prihaja.
Policija prihaja. –Vsak čas bodo tu.
Vsak čas bodo tu. Prav …
Zdaj sva proti uri. –Če je nedolžen, kot praviš,
se bo vse … –Vse bo v redu.
V redu bo, Donald, ker vse, kaj storiti.
Kako to misliš? Kaj boš storila?
Paxton?
Donald. Paxton.
Paxton. Donald. –Kdo si ti?
Edgar Allen Poe, očitno.
Klicala te je Paxton. –Ja, to je Paxton.
In jaz sem ženska Linda Jarvis, ki je pred minutko
sprejela neverjetno odločitev. –Linda, kaj mu boš rekla?
Kaj ima to s tabo? –Veze ima z mano, ker
on je moj partner že deset let
in mislim, da sem zaljubljena vanj.
Res? –On je tudi moj sokrivec.
Donald, pred dobro minuto
sva se odločila, da bova ukradla tri milijonski diamant.
Pizda. Plaz priznanj. –Poznam Donalda
in nimam izbire, ker je poklical policijo
in tu bodo vsako sekundo. –Pizda! –Kot sem rekla,
vse o v redu, ker ko pride policija, nas ne bo tu.
Res? –Ja, res.
Donald bo rekel, da je govoril z Lindo
in da je rekla, da je vse nesporazum.
Dal jim bo tvojo verifikacijo.
Rekel boš, da se spomniš voznika iz prejšnje naloge.
Povedal jim boš zgodbo,
kako ima voznik sodelavca, ki ga sovraži? Tako je.
Veš, zakaj bo to naredil?
Ne, zakaj? –Ker si dober.
Vsi trije smo dobri.
Prasci, ki so te odpustili in prasec, ki je kupil diamant,
sploh ne bodo opazili, da je izginil!
Omeni NHS! –Ja!
Kaj praviš, Donald? Boš lagal za naju?
Vsa ta anarhija je zaradi karantene.
Idiotske, nore, kurčeve karantene,
ki nas je vse osvobodila. –Dam ti 200,000 funtov.
Jebeš denar! To bom naredil za lepoto!
Linda, čudovita si.
On je tvoj lopovski jubimec
in skupaj bosta pljunila v obraz globalnega monolita.
Med karanteno sem imel hodil po parkih
in razen tekačev, je svet zelo lepo.
Pred virusom smo bili vsi v svojih rutinah,
naših verzijah …
Linda, oditi morava. –Naj ima Donald svoj trenutek.
Danes sem prišel, ker me je skrbelo zate, Linda.
Briga me za Miracore ali za njihove diamante.
Hočem, da vse pokradejo.
Lagal bom zate, Linda,
ker to je moj trenutek, da nekaj naredim!
Noro je vse to, ne?
Ja. –Kdo bi vedel, kje bomo pristali.
Jaz že ne.
Kličem Edgarja Allen Poe.
Edgar Allen Poe, javite se pri varnostnikih.
G. Edgar Allen Poe takoj se javite pri varnostnikih.
Pospešiva.
Stoj, če hodiš, hodi po desnem boku!
Pusti voziček!
Linda?
Kličem Edgarja Ellen Poe.
G. Edgar Allen Poe, javite se pri varnostnikih.
Jaz sem Michael s puščicami.
G. Edgar Allen Poe, javite se pri varnostnikih!
Pizda!
Vrniti boš moral dovolilnico.
Reši se, mene usoda zajebava.
Samo hodi.
Edgar Allen Poe!
Tole ste pustili v pisarni.
Potrebovali jo boste na letališču.
Hvala lepa.
Vsi pravijo, da se vrni, Linda.
Vsi te imamo radi.
Od tiste noči sva ugotovila, čeprav sva oba bogata
in nama ni teba več delati,
naju napor karantene še vedno preizkuša.
Sreča ne preživi, če ti kdo skriva moko.
Prav.
Tu imaš moko.
Obljubi, da ne boš pekel kruh.
Zakaj ne? –Zaradi nereda in nesmisla
in, ker bo neužiten in, kot vsak domači kruh,
bo trd kot kamen. Očetovega sem morala jesti,
če ne bi izginil v delavnico in delal brezupne igrače.
Nikoli več. –Linda, znorela si.
Kaj? Ti si pokopal ježa in imel nagrobni govor.
Ti si nemanoma nalepila omelo na strop pri stopnicah!
Skoraj bi si zlomil vrat!
Pridržala bi ti lestev!
Če bi bila že dolgo tam, bi jo opazil!
Ampak nisi opazil, da si brez pomena spakiral,
ker nikamor ne moreš.
Karanteno so podaljšali za dva tedna.
Sranje.
No.
Vse to zaradi moke in majhne vejice.
In, ker je danes moj rojstni dan.
V redu je.
Saj vem. –V redu je.
Karantena je. –Vedela sem.
Nihče ne ve, kateri dan je. –Nekaj sem ti kupila.
Nekaj, kar si zelo želiš.
Znori se.
Še dva tedna? –Še dva tedna.
Potem bo moja publika, potrebovala še kakšno pesem.
"Štetje utripov" od Roberta Gravesa.
"Ti, ljubezen in jaz, ti in jaz
in če nič veš, potem samo jaz in ti,
kaj ti mar jaz in ti?"
"Štetje utripov, štetje počasih utripov.
Krvavenje smrti časa v počasnih utripih,
budni ležimo.
Brezoblačen dan, noč in še en brezoblačen dan,
a nekoč jim bo nad glavo počil velik oblak."
Takrat bo karantene konec!
"Ne tam, ampak tukaj,
samo tukaj, ker mi smo tukaj, skupaj,
zdaj in tukaj, vedno jaz in ti."
Prevod: SLOn89
Tehnična obdelava metalcamp (DrSi)