Sada na BBC 2, uživo iz Amsterdama, Božićni koncert
Kraljevskog orkestra iz Amsterdama
Pokupićeš hranu?
Dan boksa na Prvom
i priliku da uživamo u našoj svetkovini...
Blago Sijera Madre. To je za pola sata.
Ali prvo, u Londonskoj Temzi večeras,
pridružujemo se Adiju Brusu zbog božićnih vesti.
ZAKOPAVANJE
LONDON, 1991.
Danas je Mihail Gorbačov podneo ostavku
kao poslednji predsednik Sovjetskog Saveza.
Crvena zastava komunizma skinuta je s Kremlja,
što dovodi do kraja sedmodecenijsku vladavinu partije.
Sve do kraja, gospodin Gorbačov je iskazivao tugu
zbog raspada Sovjetskog Saveza.
Posle šest i po godina na vlasti,
Gorbačov danas daje ostavku.
Nema sumnje da je bilo moguće
da se izbegnu mnoge greške.
Da se mnogo uradi na bolji način.
Ali siguran sam... -U redu, dobro.
...da će naši zajednički napori uroditi plodom
i da će naš narod živeti
u prosperitetnom i demokratskom društvu.
Hajde.
Želim vam svima sve najbolje.
1992. će sada da zaječi
s novim liderom i novom Rusijom.
...dostignuća g. Gorbačova.
Predsednik Buš je prekinuo
svoj božićni odmor da da izjavu
hvaleći gospodina Gorbačova za njegov...
...bivši sovjetski predsednik je nepovratno promenio tok istorije.
Kraljica u svojem božićnom obraćanju...
Gulivere?
Guli?
Šta ti je?
Šta nije u redu?
...pod represivnim režimom Josifa Staljina
doveo je do takozvanog "Hladnog rata" sa Zapadom.
Juče se g. Gorbačov oprostio
s osobljem u Kremlju, ali na ulicama glavnog grada
nije mnogo suza proliveno za bivšim šefom države,
dok mnogi još uvek osećaju teret njegovih ekonomskih neuspeha.
Pusti me. -Neću.
Naročito posle onoga što si uradio Guliveru.
Samo sam ga drogirao.
Pusti me.
Pusti me, jebena kučko!
Jebena...
Zašto si provalio u moju kuću?
Da me pokradeš?
Ili si samo ovde da izvršiš nasilje nad još jednim Jevrejkom?
Znam šta si ti.
To je sasvim očigledno.
Pa je li to u pitanju?
Provalio si da bi me isekao, silovao?
To je jebeno bolesno. -Ne.
Tetoviranje nacističke mržnje kao broj logora smrti, to je bolesno.
11-23, datum Pivničkog puča.
88, hajl Hitler.
Očigledan si koliko i jadan.
Šta kažeš na ovo? Znaš šta je to?
Ne. -Da, kladim se da znaš.
Znam ko si ti.
Ana Maršal.
Znam ko si ti.
Karl Edvards.
Koji idiot nosi svoju ličnu kartu u provalu?
Dobro...
Koliko god sve ovo bilo zabavno, mislim da je vreme da te upoznam sa policijom.
Kako da ne. Ana Maršal.
Šta ćemo s tim ko si nekada bila?
Brana Vasiljeva Brodskaja.
Sovjetski prevodilac.
Znam tvoju tajnu, Brana.
Koju tajnu? Da sam bila Sovjetkinja?
Hladni rat je završen. Zar nisi gledao vesti?
Znam šta ste našli u Berlinu.
Operater hitne službe. Koja vam je usluga potrebna?
Znao sam. Jebeno sam znao.
Starac u Breslauu je govorio istinu.
Breslau? Vroclav.
Niko nije verovao u njegovu ludu priču, ali ja jesam.
Jesam i pronašao sam te!
Koji starac? Koja priča?
Priča o ratu.
Sam kraj rata.
Grupa sovjetskih vojnika i žena obaveštajac sa njima.
Našli su nešto kod bunkera u Kancelarijatu.
Nešto toliko važno da im je naređeno
da to lično odnesu nazad u Moskvu.
Tajno.
Starac se kleo da nije znao šta su nosili,
ali to je bilo dovoljno da budu ubijeni.
Rekao je da su svi zbrisani.
To jest, svi sem jedne.
Šta hoćeš od mene?
Istoriju pišu pobednici.
Jesi li to ikada čula?
Želim da znam pravu istoriju.
Istinu.
Da ste ti i tvoji ruski prijatelji
našli dokaze o Hitlerovom bekstvu
i da ste pokušali da to prikrijete.
Našli ste dokaze da je preživeo,
možda čak i kuda je otišao
i prevezli ste ga nazad kod Staljina.
Ili biste, ali ste uhvaćeni.
Prestani.
Jebeno prestani! Prestani!
Šta je to koji kurac? -Ovo je istina.
Ovde unutra je istina.
Ali bojim se da nije baš ono što očekuješ.
Tokom svog života sam videla
toliko muškaraca koji nude istinu
ponosno pokazujući na neku naizgled beznačajnu stvar
i govoreći: "Ovo je sve što vidite.
Ovo je ono što treba kriviti. Ovo će izlečiti sve vaše bolesti
i osloboditi vas."
Ali svi oni su šarlatani.
Prevaranti koji se bore za vlast.
I u svakom slučaju, ljudi bi na kraju prepoznali trik.
I jasno bi videli
da je taj magični lek za sve...
bio ništa drugo do...
prazna kutija.
Šta je to bilo koji kurac?
Šta je to jebote?
Drogirala si me.
Da. Bojim se da se ljudima poput tebe ne može jednostavno reći istina.
Da biste to zaista razumeli, morate to iskusiti.
Morate to osetiti.
Da li ti je udobno?
Onda ću ti ispričati svoju priču.
Preveo: Bambula
Poslednjih dana tog užasnog rata.
Nakon što je Berlin pao,
ali pre nego što se stvarno završio.
Da, bila sam ruski oficir.
I dobila sam naređenja,
jedan tajni zadatak.
Ali to što misliš nije ono što smo mi zaista pronašli,
za šta smo sve žrtvovali.
Svojski sam se potrudila
da uradim ono što je ispravno.
BERLIN 1945.
Drugarice poručnice Brodskaja.
Druže pukovniče.
Došlo je do promene plana.
Prevoz avionom više nije opcija.
Izgleda da ćemo pešice.
Kapetan Iljasov i njegovi ljudi će nas otpratiti do Poznanja
na sastanak sa Penkovskim i ukrcati na voz za Moskvu.
Govori, Brana.
To je više od jednog dana vožnje.
Duže, verovatno.
Veći deo ćemo ići peške.
Mislila sam da je vreme od suštinske važnosti.
Mnogo je važnije vratiti ga što je tiše moguće,
Čak ni naši drugovi u Berlinu ne smeju da znaju,
zato izbegavamo letenje i komunikaciju.
Ova stvar je tempirana bomba
koja nam može eksplodirati u lice
ako ne budemo previše oprezni.
Samo nas troje znamo za ovaj posao.
Neka tako i ostane.
I naravno, lider zna.
Zapamtite to, oboje.
Staljin lično nam je dao ova naređenja.
Nemojte ga izneveriti.
Da, druže pukovniče. -Da, druže pukovniče.
Dobro.
Pravda demantuje ove glasine kao laž.
Ali uprkos padu Berlina,
Nemačka vrhovna komanda i dalje odbija da se preda
i borbe se nastavljaju širom zemlje.
Sada više nego ikada...
Slavim.
Šta slaviš?
To što sam izašao živ iz Berlina.
Živeli.
Moramo li ovo da radimo svake noći?
Ne mi, Grigorij.
I ti, Josife.
Josife, dođi ovamo i pomozi mu da zakopa ovu stvar.
Evo.
Niste radoznali šta je unutra?
Samo mi pomozi oko ovoga, hoćeš li?
Zar ne mislite da je čudno što moramo da ga sahranjujemo svake noći?
Mislim da ćeš nas uvaliti u nevolje.
Nove noćne more?
Ili stare?
Nove.
Srećnice.
Od Berlina.
Izgleda da ih se ne mogu otarasiti.
Nemoj da spavaš.
Mogu li da te pitam nešto?
Zašto ga zakopavamo svake noći?
Mogu li ja tebe da pitam, Mihaile Ivanoviču,
zašto te ostali zovu Tor?
Sakriveno je.
Ako nas neko ubije u snu, možda ga ipak neće naći.
Kao što rekoh, ne spavaj.
A ime?
U Staljingradu
ubio sam nekog esesovca čekićem.
Tor.
Nordijski bog groma.
Imao je čekić.
Dali su ti nordijsko ime?
Tebi su dali slovensko.
Hebrejsko je.
Zašto si koristio čekić?
Jedino sam to mogao naći u tom trenutku.
Jeste li ga već našli?
Nastavite da tražite.
Poručnice Brodskaja.
Poručnice.
Brana! Ustani.
Vreme je da iskopamo mrtve.
Hajde, ustani.
Idemo.
Pretpostavljam da nema više.
Da.
Dobrodošli nazad u Poljsku.
Drži pozadi.
Nastavite da gurate!
Gurajte! -Nastavite da gurate!
Nastavite da gurate!
Diži! -Idemo.
Hajde! -Hajde!
Ne želimo da se ponovo zaglavimo.
Doći ćemo do predgrađa Poznanja pre mraka.
To bi trebalo da je dovoljno da stignemo na poslednji voz.
Ne, mislim da to nije dobra ideja.
Vozićemo se po mraku.
Treba da se ulogorimo negde ovde.
Imamo dovoljno vremena da stignemo do grada.
Bolje je doći do...
Dole!
U zaklon!
Snajper. Jedan pucač.
Gde?
Kuda će on dođavola?
Nemački. -Siguran si? Nije poljski?
Vukodlak.
To nije dobro.
Trebalo bi da se vratimo na put. -Ne.
Moramo da zakopamo telo. -Šta?
Ne. Moguće da ih ima još tamo. Još vukodlaka.
To je samo starac sa puškom iz Pruskog rata.
Ne, ostajemo, sahranićemo našeg druga.
Ili biste radije ponizili našeg druga pukovnika
ostavljajući ga pored puta?
Ovde ćemo da se ulogorimo.
Tore.
Ti si na redu. Pogrebna dužnost. -Radio sam to sinoć.
Onda ćeš biti dobar u tome, zar ne?
Još imamo vremena da stignemo na mesto susreta.
Ne, ostajemo ovde.
I nećemo više o tome.
Ja sam sada glavni.
Kuda ćete? -Da nađemo zalihe u obližnjem selu.
Ne smete. -Ne smem?
Mislim, ne bi trebalo.
Nije bezbedno. Moramo da štitimo ovo.
Ti ga možeš štititi.
Ali naša naređenja. Trebalo bi da...
Dobro, ova trojica mogu da te štite, Vasiljeva.
Nije bezbedno deliti grupu, Iljasove.
Pogledaj oko sebe. Ovde nema nikoga.
Niko ne gleda. Nikog nije briga.
Rat je gotov.
Rat nije završen. -Naš jeste.
A zbog tebe su nam uskraćene
zaslužene proslave pa su nam dužni.
Ratni plen.
Najmanje toliko nam duguju.
Ali ne brini, bićemo oprezni.
Bićemo tihi.
Samo ćemo otići i pronaći malo topline.
I onda ćemo se odmah vratiti.
Prokleta budalo. -Šta si rekla?
Šta je sa vukodlacima?
Ne brini, Vasiljeva.
Večeras nema punog meseca.
Ne verujte mu.
Ratni plen. Tačno znam šta to znači.
Hoćeš da sedneš?
Bog ti zna kakav će haos napraviti.
Hajdemo onda da ih vratimo.
Ne možemo ga ostaviti nebranjenog. -Onda ću ja da idem.
Sam.
On će te poslušati?
Ja ću da idem. Ti ostani i pazi na sanduk.
Tebe će poslušati?
Poslušaće.
Moja majka je imala isti pogled kada moj otac ne bi došao kući.
Stvarno? Kako je prolazio tvoj otac zbog toga?
Ostanite tu.
Otvori!
Izvinite, kafana je zatvorena.
Ne, nije.
Živeli!
Ne prosipaj!
Evo je. Gde si bila?
Mislio sam da si pozadi i da ubijaš svinju.
Šta je to? To je svinjetina? Hoćeš malo?
Nekoliko dana stara.
Jedino si ti ovde?
Idem po još. -Da, idi po još.
Kuda ćeš?
Tore,
želim da ti se zahvalim
što si mi ponudio da me ostaviš ovde sa ženom i dečakom.
Uvek pokušavaš da hvataš krivine, Grigorij. -Da.
Naporan je razgovor sa vama dvojicom.
Šta je to?
Vukodlačko lako štivo.
Ranije ste pričali o vukodlacima.
Formacija Vukodlak.
Misliš da su pričali o pravim vukodlacima?
Ne, ja...
Ignoriši ga.
To je Gebelsova ideja zastrašujućeg imena.
Neka zvuče strašnije od onoga što zaista jesu.
Starci i Hitlerova mladež s noževima i motkama kriju se u šumi.
Budale koje neće odustati od borbe.
Memento Mori.
To je latinski.
Govoriš latinski?
Ne, ja...
Samo znam šta to znači.
To je dobro, Josife.
Ti si očigledno obrazovan mladić.
Ne kao mi.
Šta to znači?
Setite se smrti.
U Rimu, kada su se vojnici vraćali kući iz pobedonosne bitke,
ljudi su im to vikali.
Setite se smrti.
Upravo su pobedili vojske i prevarili smrt
i zato ih je trebalo podsetiti da su još uvek smrtnici,
a ne bogovi.
Zapamtite da sve nas čeka smrt.
Kada smo prolazili ovuda,
nismo bili daleko od ovoga.
Hteli smo krv, osvetu za ono što su nam Nemci uradili.
Postali smo ono čega su se oni plašili.
Kakve su nas predstavili.
Čudovišta.
Onda...
Onda smo našli njihove logore smrti.
Videli ste za šta su sposobni.
Više ne postoji pobednička bitka, Josife.
Ne u ovom ratu.
Svako ko to preživi,
neće mu trebati nikakav podsetnik na smrt.
Iljasove. -Isuse!
Ovo se tebe ne tiče.
Idi, gubi se odavde.
Šta to dođavola radiš?
Slušaj me, svinjo jedna!
Tvoje nepromišljeno, pijano ponašanje sada ugrožava našu misiju.
Šta misliš s kim razgovaraš da mi se tako obraćaš?
Tamo odakle sam ja, žene ne razgovaraju ovako sa muškarcima.
Skloni se od mene.
Kvariš mi zabavu?
Skloni se od mene, ti prljava svinjo.
Možda bi trebalo da te naučim lekciju zauzvrat?
Prokletstvo!
Kučko!
Spusti pušku.
Spusti je.
Nemoj.
Govoriš nemački?
I ti.
Ubij ovog jebenog nacistu.
Pozabaviću se tobom za sekund.
Šta ti radiš ovde? -Živim u blizini. Čuo sam vrisak.
Da li si samo ti...
Šta je to bilo? -Došlo je iz kafane. -Hajde.
Hajde!
Kafana gori!
Iljasove, čekaj.
Iljasove, vrati se.
Makar!
Šta se dođavola dogodilo ovde?
Trebalo bi da odemo.
Dimitrij! Dobro si, dobro si.
Možeš li da pričaš?
Da li me čuješ?
Šta se desilo? -Dim.
Otrov.
Ko je ovo uradio?
Ne znam.
Vukodlaci.
Zašto to govoriš?
Kriju se u šumi.
Motre na grad.
Oni koriste ovakvu taktiku.
Spaljuju lišajeve i pečurke.
To izaziva halucinacije.
Zbog toga ti se priviđaju stvari.
Oterao sam ih.
Koliko, Makar?
Ne znam.
Zbog čega motre na grad?
Zbog Rusa. Poput vas.
Fric je verovatno jedan od njih.
On je Poljak, Iljasove. -Onda je iz Armije Krajova.
Verovatno ih je on doveo pravo do nas.
Ako ih je neko doveo do nas, to si ti, Vadime.
Ti si kriv za ovo. -Ja kriv?
Rekla sam ti da ne napuštaš sanduk.
Posle snajperiste u šumi, trebalo je da...
Šuma.
Grigorij.
Josife.
Tor?
Griša.
Grigorij.
Tor?
Gore.
Tata?
Josife.
To sam ja. To sam ja.
Dobro si. Dim.
To je zbog dima.
Zbog toga ti se priviđaju stvari.
Pogledaj. Vidi, u redu je. Gde su ostali?
Gde su Tor i Grigorij?
Kamion je nestao. -Sranje.
Hajde da uzmemo sanduk i idemo odavde. -Šta, peške?
Daj mi svoj pištolj.
Pustio si je da uzme moj pištolj.
Potreban sam ti naoružan. -Treba da pomogneš da se prenese ovo.
Šta, sve do Poznanja?
Ne, treba da ostanemo da se borimo sa ovim seljačkim psima.
Ovi psi su uspeli da se prišunjaju i ubiju dvojicu naših.
Trojicu.
Našao sam Grigorija.
Ti si kukavica. Trebalo bi da ostanemo i borimo se.
I opet zaboravljaš šta smo poslati da uradimo.
Ne da se borimo, ne da pravimo buku.
Da zaštitimo ovo.
Šta je to? O čemu govoriš?
Ne možemo da ga nosimo do kraja, ali možemo negde da ga sklonimo.
Negde da ga sakrijemo.
Možemo li ga vratiti u selo? -Bili bismo previše izloženi.
Možda znam neko mesto.
Neko bezbedno mesto.
Gde je Tor?
Pročešljaj još jednom. Vidi da li ga možeš ga vidiš.
Ako je još živ, naći će nas.
Pomozi mi s ovim.
Rečeno vam je da sačekate.
Razdvojili su se.
Iskoristili smo priliku da ih likvidiramo u manjim grupama.
I jeste li ih likvidirali?
Moguće da ih je nekoliko pobeglo.
Moguće? Ne znam kako se ovo samo iskopava.
Bilo ih je više nego što smo očekivali.
Zato sam vam rekao da sačekate. -Naći ćemo ih. -Ono!
Nađite ono. Njih ubijte.
Čekaj.
Možda ćete vi i vaši ljudi imati
više sreće sa oružjem koje smo doneli.
Blizu je.
Mogu da osetim to.
Stani.
Jesi li sa njima?
Nemica?
Poljakinja?
Neću te povrediti.
Šta radiš ovde? Moram da nađem svoje ljude.
Šta to radiš?
Prestani! Rekao sam da te neću povrediti.
Sad ću te pustiti.
Ali ako vrištiš
moraću da te sprečim. Da li razumeš?
Ti si iz sela, da, Vjoska?
Da, iz sela.
Znači razumeš me?
Treba da mi pokažeš put do tamo.
Moram da nađem druge poput mene.
Ako kreneš da trčiš ili pokušaš da signaliziraš bilo kome...
Da.
Razumeš me?
Da.
U redu.
Kako da ne.
To je to mesto? -Da, tamo ćemo biti sigurni.
Ljudi koji tamo žive, oni su dobri ljudi. Ljubazni.
Oni će nam pomoći.
Poslednji put kada su Rusi prošli ovde, ubijali su ovakve ljude.
Samo zato što su pomagali.
Samo mi obećaj da nisi kao ostali.
Ako mi ti obećaš da ti nisi kao ostali.
Tamo.
U redu.
Sačekaj ovde.
Sumnjam da ćemo ga ponovo videti. -Prestani.
On nam pomaže. -Šta, Fric?
Veruješ mu, zar ne? -Više nego što tebi verujem, Iljasove.
Druže kapetane.
Ne zaboravi odakle si, devojko.
Nisam ja ta koja zaboravlja odakle sam.
Ili kakva su moja naređenja.
I ako se vratimo tamo odakle smo oboje živi odavde,
postaraću se da saznaju da se tvoje ponašanje
direktno kosilo s našim naređenjima.
Da su zbog tebe oni ljudi ubijeni i da si ugrozio
našu misiju, druže kapetane.
Samo se ti drži podalje od mene, Iljasove.
Ne prija mi što sam ovako blizu.
Šta radiš ovoliko duboko u šumi?
Noću trčiš po šumi?
Bežim od tebe.
Od mene?
Zašto?
Od boljševika poput tebe koji dolaze u selo.
Šta je sa Nemcima?
Švabe,
kriju se u šumi, da li znaš za njih?
Šta je sa Nemcima koji se kriju u ovoj šumi?
Vukodlaci? -Da.
Vukodlaci.
Ne plašiš ih se?
Ne.
Stani.
Oni nisu tako loši kao boljševici.
Ne govori takve stvari.
Imaš sreće što si naletela na mene, a ne na jednog od njih.
Ne znaš o čemu pričaš.
Nemaš pojma. Ne znaš ti kakvi su oni.
Znam kakvi ste vi.
Boljševici, Nemci, ista priča.
Samo sad su Nemci otišli.
Došli su boljševici.
Ubistvo, silovanje.
Ubijanje mojih roditelja.
Zbog laži.
Zbog pomaganja Nemaca.
Kao da su imali izbora da li će da pomažu.
Ne plašim se Nemaca.
Oni više nisu pretnja.
Zato što smo ih isterali.
A ko će vas isterati?
Idi.
Ja ću naći svoj put.
Idi. Puštam te.
Selo je tamo.
Dole! Sagni se.
Sagni se!
Ne.
Ne, ne, hajde. Hajde. Ne.
Ne. Molim te.
Ne.
Molim te.
U redu je.
Treba nam vaša pomoć.
Ne. Nema tela unutra.
Ne. Šta radiš? -Treba nam njihova pomoć.
Pa, uperi pištolj u njih.
Je li to?
Ubio se u svom bunkeru u Berlinu.
Pravda je rekla da su izveštaji o njegovoj smrti laž.
Nisu. -Otkud znaš?
Proverili smo.
Zubarski karton.
Sada razumete zašto nam je potrebna vaša pomoć.
Moramo ga sakriti.
Postoje ljudi, vukodlaci koji pokušavaju da ga pronađu.
Šta radiš? On je mrtav.
Može ponovo da umre. -Moramo da ga sačuvamo.
Formaldehid.
Koliko možete očekivati da će to potrajati?
Dovoljno dugo da ga vratimo.
Da ga pokažemo Staljinu.
Pitaj ih gde ovo možemo staviti.
Treba ga sakriti dok ne nađemo novi transport.
Ovo je važno.
Ne, ovo je opasno.
Ti...
Uništi to. -Ne, ne. Spalite.
Ne mogu to da uradim.
Mislim da ona zna.
Znam.
I šta to znači.
Zato to moramo sakriti.
U redu.
Neće stati.
Treba da ga izvadimo.
U redu. Jedan, dva, tri.
Zašto ga ne zapalimo? Ono što zaslužuje.
Isto to je on želeo. Da nestane.
Da ga ljudi ne vide ovakvog.
Ubijen svojom rukom.
Pa zašto to kriješ?
Da ga zaštitim.
Mora da se pošalje nazad. Kao dokaz.
Dokaz?
Stomatološki karton. -Staljin mora ovo da vidi.
Njemu treba...
Šta?
U Rusiji volimo da pogledamo neprijatelja u oči.
Ne bi razumeo.
U pravu si.
Ne razumem.
Šta ako ga izgubiš? Šta ako...
Šta ako umreš pokušavajući da zaštitiš tajnu?
Šta je s tvojom tajnom?
Ovo mesto je za skrivanje ljudi.
Pretpostavljam da tebe krije.
Zato znaš za to.
Od koga se kriješ?
Ko si ti zapravo, Lukaš?
Folksdojčer.
Tako nas zovu.
Poljak sa nemačkim nasleđem.
Jedva, ali dovoljno.
Kada su izvršili invaziju, dali su mi jedan jednostavan izbor...
Da im se pridružim
ili da idem u radni logor.
Pa kada sam se prijavio, obećali su mi da ću zadržati svoj dom.
Obećali su mi da će moja žena biti pošteđena logora.
Lagali su. Lažu.
To je ono što oni rade.
Pa kad sam čuo da je odvedena...
Dezertirao sam, ali...
dok sam stigao tamo bilo je prekasno.
Ona je već bila mrtva.
Sovjeti su napredovali, pa...
Da su me našli, streljali bi me.
Nemce potiskuju preko granice,
ali neki od njih su ostali.
Postaju vukodlaci. Okolna sela.
Vrše odmazde.
Nekoliko Rusa, ali...
uglavnom Poljake.
Seljane koje smatraju izdajnicima.
Tako da sam se sakrio od obe strane.
Krio sam se od obe strane.
Baš kao i moja zemlja.
Okruženi smo vukovima.
Žao mi je.
Znam kako je to.
Znaš?
Da izgubiš nekoga?
Da budeš okružen vukovima.
Zašto jednostavno ne odemo?
I kuda da odemo? -U borbu.
Rat je gotov, prijatelju. -Zašto onda juriti ovo?
Jer ovo sada nije rat.
Ovo je sve.
Našli smo ga u šumi.
Jesi li ga pitao gde je? -Govori samo ruski.
Da li znaš šta je Anenerbe?
To znači da znam sve što se može znati o ljudskom telu.
Imaš izuzetnu lobanju.
Moj kolega i ja smo prešli dug put zbog
našeg interesovanja za određeno ljudsko telo.
Ono za koje verujemo da možda znaš.
Gde je Firer?
Gde je telo?
Gde je? Gde je Firer?
Ovo neće mnogo boleti,
ali će te trajno oslepiti.
Našli su ostale.
Miloš misli da u selu ima konja i kola za koje može da se cenjka.
Vaš drug Iljasov želi da ide s njim.
Ne.
On je tamo.
Tor.
Ne, mislio sam na ogrlicu.
Boljševici.
Imamo vašeg druga.
Dajte nam telo i poštedećemo mu život.
Sranje.
Misliš li da bi mogla da ga likvidiraš?
Morali bismo obojicu da ih sredimo.
Bilo ko od nas da promaši, on je mrtav.
Trebalo bi da dignemo ruke od onoga.
Njega će ionako ubiti, možda ćemo se mi ostali spasiti.
To je samo trofej za Staljina.
Vrati se dole. Postaraj se da niko ne uđe. Odmah!
Vrati mi moj pištolj.
Vas dvojica idite s njim. Osigurajte prozore i ulaze.
Ova stvar je važnija od bilo koga od nas.
Nadajmo se da onda da neće shvatiti gde je.
Hajde, Tore. Daj mi nešto.
Na vratima je vuk.
Izgleda da ih nije briga.
Nastaviću da pravim rupe u tebi dok ne izgubiš taj osmeh.
Paljba!
Daj da pogledam. -Prestanite da pucate, pogodićete ga.
Prestanite!
Evo.
Naredi tim vukovima da odmah uđu u tu kuću!
Siđi dole. Nek zabarikadiraju vrata.
Da li je neko povređen? -Mi smo dobro.
Gde je Vadim? Gde je Iljasov?
Šta? Šta je?
Iljasov.
Šta dođavola on radi?
Želi razmenu. Njegov život za informaciju.
I koje informacije bi bile vredne njegovog života?
On zna gde je telo.
On nas je prodao.
Znala sam da je trebalo da ga ubijem kad sam imala priliku.
To je to. Upucali su ga jer je krenuo u šupu.
Unutra je.
Povucite se. Kružite oko njega.
Želim potvrdu da je tamo.
Čestitam. Upravo si otkupio svoj život.
Ako nisu ranije, sada znaju da je tamo.
Moramo da se premestimo.
Ubaciću ga u kamion, naći ćemo se u crkvi.
Sačekaj moj signal, pa završite.
Spalite ih.
Jebem ti.
Gađajte kuću!
Učini nešto.
Ljudmila!
Siđi dole.
Josife, dođavola, uzvrati!
U redu je.
Otvorite! To sam ja, Tor.
Čekaj, Josife!
Srećno kopile.
Pokušavaju da nas spale.
Zar ne rizikuju da spale i telo? -Nije u kući. -Sranje.
Zato moramo da idemo smesta.
Lepo spavaj, prijatelju.
Za mnom.
Tri... -Idite prema zaklonu od drveća.
...dva.
Otišli su.
Brana. Čekaj.
Ne!
Kamion! Beže!
Čekaj!
Brana!
Stani! -Pusti me!
Gotovo je!
Za mene nije gotovo! -Zašto?
Jebote!
U crkvi?
Brana!
Brana, dobro si.
Ne.
Gotovo je.
Ne.
Tor ih je čuo.
On zna kuda su krenuli.
Oni su u crkvi.
Kojoj crkvi?
Trebalo bi da odemo i uradimo ovo na drugom mestu.
Nećemo daleko stići sa telom.
Brzo propada.
Moramo to učiniti odmah i brzo.
Zabeležite dokaz da ovo nije Firer.
Da nije mrtav.
Da je lažnjak. -Ali to je on.
Narod žudi za spektaklom.
Dajte im to i oni će poverovati šta god da im kažete.
Ne smemo dozvoliti da ideja o tome šta je on bio,
za šta smo se svi borili,
umre s nama ostalima.
Zar i mi da umremo? -Da!
Jer to je ono što nas izdvaja.
Svaka unca, svaka potrošena kap krvi.
Jer sve manje od totalnog žrtvovanja je poraz.
Uostalom,
smrt nije ništa
ako nasleđe nastavi da živi.
Znam ovu devojku.
Još jedan nevin život.
Zato ga moramo vratiti.
Da i mi možemo da umremo?
Da on ne pobedi.
Ko?
Mrtav je, Brana.
Videli ste ono što sam ja videla.
Ubio je milione.
Ne u borbi, već hladnokrvno.
Ubijao je nevine...
Žrtvovao bi svakog čoveka,
svaku ženu, dete,
ceo jedan narod iskrvario je nasmrt,
zbog vlasti.
Za pobedu.
Takvi ljudi ne umiru.
Oni se gnoje u zemlji i inficiraju sve.
Želim da ga vide pre nego što bude sahranjen.
Želim da mu izbeli svaka kost na suncu da znaju
da je bio samo čovek.
Kukavica od čoveka.
Valjda bi i mene to učinilo kukavicom, ako ne bih pomogao.
I dalje bi bio dobar čovek.
Niko me ranije za to nije optužio.
Ja jesam.
Imaš li plan?
Ja možda imam.
Kao što obdukcija pokazuje, ovo je još jedna laž.
Sasvim je jasno da to nije telo Firera.
Zubi i organi pokazuju
da je ovaj čovek bio drugačiji po godinama i...
Gas!
Lobanja! Treba mi lobanja!
Dole!
Pucajte!
Ne!
Pomozi im.
Pomozi. Pomozi im.
Drži ga mirno.
Drži ga!
Jebi se!
Gotovo je, mali čoveče.
Ne!
Daj mi to.
Daj mi telo. Pustiću te.
Poštedeću ti život. Otvori vrata.
Otvori vrata! Ne!
Ne, ne!
Ne, ne. Ne diraj to. Ne!
Ne, ne! Ne!
Daj mi telo.
Ne!
Ne! Ne!
Ne!
Upomoć!
Ne! Ne!
Izvini, Brana.
Ne!
Čudno je pomisliti da je u isto vreme
Kajtel potpisivao nemačku predaju.
Niko nas nije tražio.
Pretpostavljali su da smo svi mrtvi.
Ili su se samo nadali da jesmo.
Posle požara
ostali su samo fragmenti.
Komadi.
I kosti.
Kada sam se vratila u Moskvu
zataškavanje, skrojeno da drži saveznike po strani,
previše se odužilo.
Bilo bi neprijatno da Staljin bude uhvaćen u laži.
Pa su me sahranili.
I sve dokaze koje sam ponela sa sobom.
Šest hladnih godina u sibirskom gulagu.
Tu sam je ostavila.
Branu Brodskaju.
Tamo je umrla.
Zajedno sa njenim nadama i idealima.
I bilo kakvim idejama o otkrivanju istine svetu.
Kada sam puštena, vratila sam se u Poljsku.
U Vroclav.
Da posetim starog prijatelja.
Ovo je pripadalo čoveku koji mi je spasao život.
Našao mi se kad mi je bilo potrebno.
U mom najmračnijem času.
Pomogao mi je da se snađem.
Da dobijem slobodu.
Kad sam čula da je umro,
nakon što je napadnut u navodnoj provali,
bila sam sam prilično uznemirena.
Istoriju ne pišu pobednici.
Pamte je oni koji je prežive.
A kada njih nema,
kako da izbegnemo ponavljanje istorije?
Kako da se setimo?
Eto.
Završeno.
Gotovo.
Brzo će to.
Skoro da sam zaboravila.
Poslao mi je ovaj poklon.
Uspomenu.
Ali sigurna sam da je namenjena tebi.
Za ljude poput tebe.
Barem si dobio ono po šta si došao.
Kutiju.
Magičnu kutiju.
Vreme je.
Preveo: Bambula