Downloaded from YTS.MX
A NETFLIX BEMUTATJA
Official YIFY movies site: YTS.MX
Özgür Başaran emlékére…
ORTAKÖY LAKÓPARK
Deniz?
- Bírod, anya? - Igen.
Vedd ki azokat is, kicsim!
- Isten hozta, hölgyem! - Köszönjük. Jó napot!
Itt van Aslı! Mindjárt jövök.
Deniz.
Szia! Mikor érkeztél?
- Kismadár! - Hé!
Mi lenne, ha nem rontanál be?
Mindent láttam már. Én pelenkáztalak.
Ne mondd! Sokat változtam. Érdekel?
Elment az eszed, Deniz? Mit művelsz?
Hékás! Hova mész? Erkély.
- Csináld te! Úszom egyet. - Mi?
Az olimpiára készülsz?
Aslı kisasszony.
Csak semmi „kisasszony”! Hogy megnőttél!
Nézzenek oda! Szakáll meg minden.
A pofid is eltűnt.
Így hogy csipkedjük meg?
Bírom a látványt. Nagyon menő.
Csáó!
„Csáó”?
Lesz még bajunk veled.
- Handan mama! - Drágám!
Jó, hogy itt vagy!
Úgy hiányoztak.
Te is nekünk.
Tudtam, hogy Ebru órákig piszmog majd. Gondoltam benézek.
Kedves tőled. Milyen barna vagy!
- Míg vártam… - Kész vagyok. Mindjárt jövök.
- Még itt vagy? - Nem köszönhetek a vendégünknek?
De. Meg is tetted. Tűnés!
Na jó. Mesélj! Hogy ment a felvételi?
Meglátjuk.
Üres a hűtő.
Csak vizet kerestem.
- De tényleg, hogy ment a felvételi? - Jól, nem lesz gond.
- Benne leszek a legjobb százban. - Igen?
Meglátjuk.
Brillíroztál, mi?
Murat úr! Üdv!
A kis csitri uramnak szólít.
Kezdtem azt hinni, nem is jönnek.
Vártuk, hogy Deniz levizsgázzon.
Angol.
Ne is törődj vele!
Persze. Abban a legjobb.
Nem érdeklik a vizsgák, sem a jegyek.
Ez csak egy nyelv. Majd megtanulod, nyugi.
Hogy van Zeynel?
Apám jól van. Anyámmal nem sokat beszélünk.
- Ugorj majd be beszélgetni! - Jó.
Mihez kezdjünk Denizzel?
Menő lett, sovány és csak nő.
Emlékszel, hogy nem bírt futni?
Kis Pac-Man volt.
Mintha tegnap lett volna.
Micsoda elszántság.
- Magasabb lett. - Jó neki.
Szólj apádnak, hogy jöjjön át! Grillezünk.
Rendben.
Hé! Te aztán lefogytál!
Mi a helyzet?
A szokásos. Veled?
Minden stabil.
Remek.
Eszedbe ne jusson elvenni a kalapom! Sokba került.
Az ott Deniz?
Ne is kérdezd! Profi úszó lett.
Mi történt veled, Deniz?
Úszó lett.
Na és kamatyoltál már? Igen?
Nem.
Te?
Nyilván.
Sima volt. Betaláltam.
Pinar rólad kérdezgetett.
Szerinted nem olyan kicsit, mint Serdar Ortaç?
Inkább mint Serdar Ortaç és egy aranyhal.
Serdar Ortaç narancssárga kabátban, és tök egyformák.
- Állati lennél. - Serdar, az aranyhal.
Túl sokat beszéltek.
Jól vagy, pajti?
- Igen. - Hűha!
Kivételesen jó az angolod.
Én is ezt mondtam a tanárnak.
De tudod…
És mik a terveid?
- Mikor? - A nyáron.
Gondolom, úszom.
- Igen, a húgod mesélte. - Akkor ne hidd el!
Te mit tervezel?
Unalmas dolgokat. Itt a medence,
Bekir gusztustalan hamburgere,
és azok a bolondok, Özgür meg a többiek. A szokásos.
Talán ez a nyár más lesz.
Miért is? Mert magasabb vagy?
Deniz, megtanultál úszni?
- Elég! Megfullad a kölyök. - Kölyök? Milyen kölyök? Magasabb nálam.
Nagyon vicces.
Egy, kettő…
- Nagyon vicces… - Három!
Mindketten halottak vagytok. Egy tapodtat se! Viseljétek férfiként!
Gyertek ide!
Mire kell?
Csajozni megyünk.
- Nyáron nagyon élsz. - Tedd ezt le!
- Ez meg mi? - Diétázunk.
- Mindenki? - Igen, uram!
Ebru!
Kész a vacsora.
Hol van?
Passz.
- Én léptem. - Várj! Vidd ki a szemetet!
Állandóan dolgoztatsz, anya.
Ne nyafogj már!
Egyre legyél itthon!
- A lányodnak mondd! - Úgy lesz.
Együtt gyertek haza!
- Nem is vacsoráztál. - Deniz!
Megöllek, te rohadék!
Ebru.
Az a barom bezárt a mosdóba.
Dörömböltem, de nem hallottátok.
- Dinnyét? - Ne már, apa!
Micsoda haszonleső vagy.
Ki nem állhatom ezt. Miért várunk rájuk?
Sosem változnak.
Ja, egyetértek.
Hé, Aslı!
- Hol voltatok? - Bal lábbal keltél? Itt vagyunk.
- Hál' isten! - Ebru?
Tippelj!
Órák múlva ér ide.
- Én is ezt mondtam rólatok… - Ami azt illeti…
Megjöttem.
Bocs, hogy késtem.
A hülye öcsém az oka.
Deniz, jössz?
- Megvárom Ahmetet. - Jó.
Remek.
- Egykor a parton. - Oké.
Oké, hozzá sem érek.
Van kedved csocsózni?
Deniz!
- Mi? - Csocsózunk?
Deniz.
Deniz, Koçero, van két perced?
- Szia! - Özgür hova lett?
Az apja hívta. Ezt nekem adta.
A francba! Hasan látta a sört?
Passzolom. Ebru nincs itt?
Nemsokára jön. Veled mizújs?
- Azt mondta, elmegy a patikába. - De az éjszakaiba, mi?
- Várjunk csak! Ebru szűz, Deniz? - Hé!
Mi van? Nem töcskölhet?
Hadd mondja el!
- Kaannal van, nem? - Elég, Reşat!
Nem gond.
Mi a baj? Nem mintha nem tudna róluk.
Te vagy a legjobb.
Szuper vagy.
Az én spanom.
Egészségedre!
Özgür, vágd magad pózba a kedvemért!
- Képet, Aslı! Gyerünk! - Ez az.
Már csinálom is.
Szerintem jó lett.
Özgürnek hugyoznia kell.
- Jön valaki? - Igen.
Csajok.
Reşat?
Ennyire egyértelmű?
Mérföldekről.
De még mindig nem hívott el.
Miért is kellene? Új évezred közeleg,
jön a világvége, te meg várod, hogy elhívjon.
- Igazatok van. - Így van.
Te meg Emre, mi?
Na ne!
És talán…
Na ki, Pelin?
A gyógyszerész haverja?
Burak rád sem néz.
- Tudom, de ha mégis? - Ha mégis, akkor sem jönnél be neki.
- Hé! - De neked nem jön be, mi?
Mi ezzel a baj? Mindenki ismeri.
A környék összes csaja.
Azta! Szuper.
Én nem ismerem, az tuti.
Fogd már be!
Összehozzunk az okostojással?
Csak a pasikról tudnak beszélni.
„Szerinted passzolnak? Össze fognak jönni?”
Két hónap múlva amúgy is elfelejted őket.
De ők nem fogják egymást.
Ugyan, Deniz! Ilyen naiv vagy?
Nem tudom. Te elfelejtenéd az elsőt?
Talán ők el akarják.
Amúgy meg tök idegesítő ez a szüzesség dolog.
Ha még nem csináltad, ez van.
Le a kalappal! Bravó! Érmet kérsz érte?
Egyébként is ki hinné el?
Hisziapi.
Mi van? Fordulj el!
Mármint „ki hinné el?”
Hisziapi Szilárd.
Ó, értem. Ez béna.
Amúgy mindegyik csinálta már.
Oyáról fogalmam sincs, de Pelin ezer éve nem szűz.
Ebrut nem érdeklem idén nyáron.
Ez elég nyilvánvaló.
Rögtön lelép, ha talál valakit.
És te?
Ne nézz ide! Nem végeztem.
Bocs.
Neked nincs senkid?
Nincs, de nem ezért mondtam.
Tudod, milyen ez. Talál valakit, aztán csak ő érdekli.
Így értettem. Fuj!
Hé!
Mi van? Láttam már ilyet.
Pont ezt mondtam.
- Köszönöm. - Hűha, Aslı!
Hátulgombolósokkal lógsz?
Ha így lenne, veled lógnék először.
Aslı lő, és gól!
Betalál.
Na jó. A barack az első,
a dinnye a második,
- a szilva a harmadik. - Úgy van. Szilva.
Emberek, a szilva nálam is harmadik.
Sárgadinnye, alma, eper.
Aslı kisasszony?
Egyértelmű.
Füge, füge, füge.
Nem rossz, de…
- Tessék. - Hagyd már abba, Özgür!
Remélem, sosem fogy el a barack.
Még a magja is guszta.
Értem már. Add azt ide!
Ide vele!
Szegény kölyök nem cigizhet.
És meg sem szólal.
Jaj, Deniz!
Nem kérek többet.
- Indulunk lassan? - Igen, menjünk!
És Ebru?
- Nem vagyunk a gardedámjai. - Hol van?
Ez itt megvárja. Úgysincs jobb dolga.
Fázom, Aslı. Felveszem ezt.
- Gyerünk! - Persze, vedd fel.
És Deniz?
Odaadnád ezt Ebrunak? Olvassa el, ha hiányol!
Rendben.
- De ne olvasd el, jó? - Jó.
Majd találkozunk.
Reşat, srácok…
Mit csináltok holnap?
Korán lemegyünk a partra.
Korán? Nem akarok a szülők mellett lenni.
Én sem vágyom matinéra.
Rendben. Foglalok nektek helyet.
Tudod, mit?
Nem is ember vagy, hanem egy igazi tigris.
- Akkor holnap. - Egy vadállat vagyok.
Így szólt a költő: „Kit ne ragadna magával egy ilyen éj?”
Gyere, Deniz!
Szia, Burak!
Csá, tesó!
Egészségedre!
Aslı küldi.
Húzás!
Ki ez a Burak?
Kaan barátja.
Ki az a Kaan?
„Ki az a Kaan?”
Ne dumálj, inkább menj!
Kisfiam?
Anya?
- Anya? - Piros vagy, mint egy homár.
Ettél valamit?
Hány óra van?
- Tegyünk rá joghurtot! - Ezek sosem válnak be.
Rendben.
Akkor talán nem kéne a napon aludni.
Az beválna. Várj csak!
- Ne nyúlj hozzá, anya! - Koray!
Pakoljatok le a napozóágyunkra!
- Handan, drágám! - Szia, kicsim!
- Hogy van? - Jól. Denizt kúrálom.
Nahát!
Nézzenek oda! Veled meg mi történt, te kis cékla?
Ahmettel bringáztunk.
Minden oké.
Hova készültök?
A sziklákhoz, anya.
Egy kis akrobatika.
Miről beszélsz, anya?
Akrobatika felmászni.
És még? Nehéz lenne itt maradni velem?
Semmi baj, anya.
- Igenis baj. - Ezért megyünk el.
Az a hely nem biztonságos.
Nem fogunk leugrani.
Ígérem, jó?
- Nem fogunk, ne aggódjon! - Léptünk.
Neked mi a terved, Deniz?
Ha van kedved, csatlakozz!
Ne hülyéskedj!
Mi a baj? Hadd jöjjön!
Nem fogjuk tudni lerázni.
- Tegnap zokszó nélkül várt rád. - Hol?
Amíg csocsóztam, anya. Nyugi! Akkor gyere!
Gyere, Deniz!
Elfáradtam.
Ne nézzetek rám! Aslı hívta el.
Miért vagy ilyen vele? Hagyd békén!
Mi robbant az arcodba?
Egy bomba.
A nővérem vicces lány.
Otthon is ilyen.
Apám egyszer vasalni tanította.
Fogd be, Deniz!
- Elégette a vasalót. - Hogyan?
Kivasalta a kábelt.
Baleset volt.
Nem értem, miért tanít apád vasalni.
Csak úgy. A családban mindenki varr,
kellett valaki, aki vasal is.
Jaj, fogd már be!
- Vicces srác. - Rá se ránts! Lekoptathatatlan.
Ez nagyon fárasztó.
Ne nyafogj már, Oya!
Miért nem maradtál a parton?
Nem kényszerítettünk, hogy gyere.
Nagyon idegesítő vagy.
Haver, miért csak elöl égtél le?
- Abba kellett hagynom a napozást. - Hűha, humorgyáros.
Izzadok, mint egy ló.
- Leugrunk? - Csak lazuljunk! Nem kell ugrálni.
Beijedt a gyáva.
Te sem mersz leugrani.
Ne erőltessétek! Ugrik, ha akar.
Én sem biztos, hogy akarok.
Hogy csináltuk tavaly?
Be voltunk tépve.
Elég magas. Nézzétek!
- Ezt mondtam. - Sört?
Én is kérek.
Félre az útból, Mixi!
Ne rontsd el a bulit! Ugorjunk le!
Nem. Inkább napozom.
- Menj! Majd utolérlek. - Ne már!
Napozni másztunk fel idáig?
Nézzenek oda!
Nehéz visszamászni.
Hagyjuk!
- Túl gyáva. - Tavaly sem ugrott.
Miattam?
Deniz!
Mit művelsz, Deniz? Elment az eszed?
Mi a baj? Leugrottam.
Jól vagy?
Persze. Remekül.
- Koçero. - Te jó ég!
- Jobbra vissza tudsz mászni. - Ússz oda!
- Te bajkeverő. - Tud úszni. Gyerünk!
Mondtam, hogy ne jöjjön.
- Deniz! - Foglak, nehogy leess.
Nagyon vicces.
Óvatosan, Deniz!
- Élesek a sziklák. - Rendben.
Itt vannak.
Gyerünk, Mixi!
Érezd jól magad, pajti!
- Menjünk együtt, Aslı! - Nincs rám szükséged, drágám.
Gyere, Deniz!
- Gyere már, Aslı! - Ebru!
- Gyerünk! - Siess! Ne várasd meg!
Jaj, várj! Az a hobbid, nem?
Rendben.
Édes istenem!
Mind idióták.
- Körbeugrálják azt a két srácot. - Kiket?
Hát Kaant és a haverját.
- Burakot? - Lehet. Nem tudom a nevét.
Burak.
A nővéred csak miattuk jött ide.
Ha tudom, nem jövök.
- Gyerünk! Ugorj! - Ugorj!
Nem tudom, mi ez a nagy felhajtás a fiúk körül.
- Ugorj! - Gyerünk!
Az előbb vitatkoztak, most meg ugrálnak.
Milyen volt a víz?
Jó.
- Kicsit hullámzott. - A tenger?
És vizes is volt?
- Aslı! - Aslı!
- Gyere már! - Gyerünk!
Gyerünk, Aslı!
Aslı!
Nézz rájuk! Hihetetlen.
Mekkora dohányos lettél.
Te nem mész?
Miért mennék velük?
Itt hagyták a cuccokat.
Barmok. Cipelhetjük vissza.
Átadtad a levelet Ebrunak?
- Igen. - És nézd meg, mégis ez van!
Nem értelek.
Nem olvastad?
Azt mondtad, ne.
Itt kéne hagynom mindent. Cipeljék ők!
Nem vagyok az öszvérük.
Majd viszem én. Nem gond.
Ugyan már Deniz. Te…
Bekenlek valamivel, mielőtt bekékülsz.
És továbbra is a napon ülsz. Okos.
Te jó ég!
Azt mondtad, félig égtél le.
Feküdj le!
Hadd takarjalak be!
Mindened vörös, Deniz.
- Most már inkább sárga. - Igaz.
Mi leszel, ha nagy leszel?
Először is nem leszek olyan, mint az apám.
Nem akarok állandóan fáradt lenni.
Én nem akarok anyámra hasonlítani.
Vagyis?
Úgy értem…
Nem akarom, hogy valami seggfej behálózzon.
Nem akarok családot, hogy aztán elhagyjam őket.
Komolyan.
Remekül festesz.
Ja, biztosan.
A magasság vagy az ugrás rémiszt?
Vagyis mindkettő.
Te habozás nélkül ugrottál.
Szép volt.
Éjszaka féltem volna.
Az számít?
Hülye.
Mit tennél, ha nem félnél?
Hogy érted?
Velük tartanál?
Mi van?
Gyere! Mutatok valamit.
Hol?
Gyerünk!
Erre!
Nézd!
Ezt nem hiszem el.
Hű, de szép!
„Füge, füge, füge.” Ugye?
A1, B1, B2, B6.
- Vas, foszfor, klorid. - Hű, de egészséges!
Az.
Egy könyvből tudom.
Kilencedikes biosz.
Nem, nem kilencedikes. Várj!
Gyönyörű a mosolyod.
Egy vörös cékla gyönyörű mosollyal.
- Én? - Te.
Egy fejtörőkönyvben volt.
- Mit csinálsz? - Csukd be a szemed!
Hámozd meg gondolatban a fügét!
Csukd be a szemed!
- Ez kínos. - Csukd be! Játszani fogunk.
Rendben.
Most képzeld el!
Hol kezded a füge hámozását?
És aztán…
Melyik rész marad a kezedben?
Mit hagysz utoljára?
Hogy hangzik?
Ne nyisd ki a szemed!
Harapj!
Milyen?
Finom.
Még egy harapás!
Sajnálom.
Basszus, jön valaki.
- Aslı, fuss! Jön valaki. - Mi a fene?
Aslı, fuss!
Várj, nyugi!
Nyugi, cékla!
Mi a francért futunk?
Nagyon vicces!
Azt hiszem, szarba léptem!
Deniz, elég!
Állj meg! Senki sem üldöz minket.
Mi a francért futottunk?
Hol voltatok, Aslı?
Semmi közöd hozzá.
Hívtunk, hogy gyere velünk.
Én nem ülök fel ismeretlen fiúk játékára.
Nem? Akkor sok mindenről lemaradsz.
Megmentettelek tőlük. Ez akkora baj?
Hát, köszönöm. Hazamegyek.
Jól van. Diszkó ma este?
Csak nem jössz te is?
Túlreagálod, Mixi.
Denizzel megyek.
Nem engedik be.
Akkor máshova megyünk.
Te drámakirálynő. Várj meg!
Hé! Ne köpj be apánál, oké?
Meglátjuk. Szia, Aslı!
Jól van, uram.
Rendben, uram. Már megyek is. Nézze!
Sajnálom, uram.
Semmi gond. Magának kereste a bajt.
A semmiért jöttek.
- Szép estét! - Viszlát!
Minden rendben, emberek.
Folytassuk a bulit!
Gyerünk!
Reşat, Aslı.
Megvan a személyid?
Megoldjuk.
Jól táncol a csajod.
Kösz.
Gyere, velem, Deniz!
Gyerünk!
Elnézést.
Bocsánat.
- Félreértetted. - Mit értettem félre?
- Hogy lehet egy csókot félreérteni? - Figyelj!
Hogy magyarázod ki?
- Csókolgass, akit akarsz, baszki! - Kérlek, hallgass meg!
Ebru!
- Oké. - Seggfej!
A szemem láttára smároltak.
Mit szeretsz benne, Ebru?
Egy könnycseppet sem érdemel.
Amúgy meg egy suttyó.
Ne túlozz!
Nem túlzom. Jobbat érdemelsz.
Az ilyenek semmirekellők.
Te jó ég! Figyelj!
Nem azt mondom, hogy ő lesz a férjem.
Persze, hogy nem. Majd az a Burak ott lesz az esküvődön.
Burak?
- Az esküvőmön? - Igen, de én tuti nem.
- Ott lesz? - Igen.
Várj! Hogy érted ezt?
Csajszi!
Gyere az ablakhoz!
Ebru!
Csajszi!
Ember!
Csajszi!
- Miért nem hívod fel? - Nem jönne ki.
Csajszi!
Gyere az ablakhoz!
Haver.
Sziasztok!
- Mizújs? - Semmi extra.
- Ti hogy vagytok? - Jól.
Remek. Mindjárt jövök.
- Mit művelsz? - Kíváncsi vagy rá, Reşat?
Az fájna.
Mi újság?
Csak a szokásos.
Még mindig fáj?
Nem annyira.
Persze fáj, de nem vészes.
Most melyik, Deniz? Dönts!
Fáj.
Gyere ide!
Helló!
Ismerlek?
Aslı, ugye? Burak vagyok.
A kiscsávót már ismerem.
Amúgy helyes pár vagytok.
Deniz olyan, mint az öcsém.
Csak mondom. Gondold át!
Viheted, ha ennyire bejön.
Legyen. Mennyiért?
- Elég drága. - Aslı!
Mi van? Csak vicceltem.
Hé, hova mész?
- Ebruhoz és a többiekhez. - Mindjárt jön.
- Te vagy Ebru öccse? - Sajnos igen.
- Akkor szomszédok vagyunk. - Nem láttalak még errefelé.
Nem?
Keveset vagyok otthon. Ha mégis, a vezetőség hívogat a panaszokkal.
Mármint apám.
Na ne! Apád a főnök?
Nem tudom. Talán.
Jobb, ha vigyázol.
Hisz nem csinálunk semmit, csak szórakozunk.
- Téged is szívesen látunk, szomszéd. - Kösz.
Na mennyivel jövök?
Mindig mindent meg akarsz venni?
Ha te árulod, igen.
Azt teszi.
Hát itt van Burak is.
Az öcséddel dumálok.
- És hol a seggfej haverod? - Olvastad a levelét?
Rohadjon meg!
Úszom egyet, Aslı.
Hogy hívják a csávót Ebruval?
- Özgür. - Özgür.
Özgür, röpizünk?
Gyerünk, srácok!
Ez az!
Szép munka!
Passzold!
Gyerünk!
Maradj hátul, Deniz!
Emre! Reşat!
Borzasztó vagy. Szörnyű.
Hajrá!
Gyerünk már!
Koncentrálj a játékra!
Aslı.
Sziasztok!
Mi a helyzet?
Nagyon idegesítőek a srácok.
Egyenlőtlen küzdelem volt.
- Ebru, várj! - Nézz a csapatunkra Denizzel!
- Várj! Figyelj! - Csak én szereztem pontot…
Igazad van. Gyengék voltunk.
Mi a baj, haver?
- Mentsd meg a tesód, Superman! - Az erő veled van.
- Oké. - Csapj oda neki!
- Szólj neki! - Verd szét a fejét!
- Tudod? - Nem.
Nyugi, ha nem megy, mi fedezünk.
Ez nem megcsalás.
- Azt hiszed, erős vagy, mert megnőttél? - Semmi gond.
- Hagyd már! - Nyugi!
Gyere, menjünk!
- Nem. Gyere ide! - Nem, ő menjen!
Ne húzd el a kezed! Menj, és kapd el!
Kérlek, Ebru.
Örök vesztes vagy, vágod?
Mi a fene, Deniz?
Zaklattok egy gyereket?
- Mi a francot műveltek? - Hülyülünk.
Ez neked hülyülés?
- Jól van, ne bőgj már! - Baszd meg!
Deniz.
- Pokollá teszem az életüket. - Ebru, hagyj!
Nyugodj meg, drágám. Kérlek!
Deniz?
- Menj el! - Mi a baj?
- Semmi baj, Aslı. - Mi a franc történt?
Kisfiam!
Nem eszel valamit?
Szerintem bocsánatot kéne kérnetek Deniztől.
Nem csináltunk semmit.
- Biztos? - Igen.
Gondold át újra!
Ok nélkül kérjek bocsánatot?
Emre, mi a franc?
Jaj, bocsi!
Mizújs?
Semmi.
Ne hagyd, hogy azok a barmok kikészítsenek!
Seggfej mind. Komolyan.
Oké.
Ez az első.
- Tedd ide! Ez az enyém. - Jól van.
Mondok én valamit, haver.
- Gyere el este a Kirazba! - A Kirazba?
Lesz élő zene meg minden.
- Talán. - Várni foglak.
Gyere, Burak, fejezzük be!
Jövök már.
Látom, mindenképp veszíteni akarsz.
- Akarod, hogy… Francba! - Úristen!
- Nem beszélsz velem, Koçero? - De.
- Nem állsz szóba velünk? - De.
Deniz, hol van Ebru?
Szerintem anyunak segít.
Az egész család haragszik ránk.
Itt a cuccod, Aslı. Mi léptünk.
Rendben.
Eljössz velem a Kirazba este?
A Kirazba? Persze.
Elmehetünk.
Jobb lenne, ha ledobnád az inged.
Léptem.
Vidd ki a szemetet!
Mondom, léptem, te meg a szeméttel jössz nekem.
Majd Ebru kiviszi.
Miért? Ebru nem tart veled?
Hova mész, szépfiú?
- Ahmettel és a srácokkal lógok. - Helyes. Tudd, hol a helyed!
Egykor takarodó.
Befújta magát apa parfümjével.
- Viccelsz. - Rajta van az egész üveg.
- Deniz? - Szia!
- Hogy vagy? - Jól.
Egyedül vagy?
Hát én…
Ismered Ebrut.
- Késni fog. - Igen.
Tipikus.
Menjünk be! Majd csatlakoznak.
Menjünk!
Szomszéd!
- Burak? - Gyertek ide!
Üljetek le! Hogy vagytok?
- Jól. - Jól.
Mit kértek?
- Sört. - Na ne!
Csinálok valami jobbat.
- Jó. - A spanomé a hely.
Néha itt lógok.
Te jössz, Burak!
Ördögiek e szemek
Átkozott e szerep
Bármit is teszel
A bűnös én vagyok
Ördögiek e szemek
Átkozott e szerep
Bármit is teszel
A bűnös én vagyok
- Mi a dörgés, tesó? - Semmi.
Én is megvagyok, kösz.
Beszélnünk kell.
Nem tudom, hol van Ebru.
Nem vele akarok beszélni, hanem veled.
Gyerünk, fenékig!
Nem érem el a nővéredet.
Azt mondja, megcsaltam, nincs tovább.
És megcsaltad?
Hát…
egy kicsit.
Nem nagy ügy.
Miért ilyenek a nők?
Érted te őket?
Olyan bonyolultak.
- Aha. - Ugye?
Tudom, hogy Ebru a nővéred, de…
- Ő is bonyolult. - Ja.
- Nagyon. - Igazad van, haver.
Ide hallgass! Olyan vagy nekem, mint az öcsém.
Kérlek, segíts!
Ugyan már, tesó!
Deniz.
Indulunk?
Özgür meg a többiek jól felültettek minket.
Felejtsd el őket! Ha akartak volna, eljönnek.
Igaz. Örüljünk annak, ami jutott!
De sajnos Ebru köddé vált.
- Gondolkodtál már a szitun? - Milyen szitun?
- Ki akar békülni Ebruval. - Na és?
Ne már! Tedd meg ezt a bátyád kedvéért!
Ide vele!
Igazi seggfej voltál a csajjal.
Komolyan.
- Ha megígéred, hogy viselkedsz, talán… - Becsszó!
- Nyugalom, bajnok! - Csak izgulok.
Oké, akkor talán van még egy lehetőség.
A halál?
Semmit sem kérek tőletek.
- Nem is hívtam el őket. - Micsoda?
Csak téged hívtalak el ma este.
Szerinted ez egy hotel, Deniz?
Mi jár a fejedben?
Semmi.
Az lehetetlen. Három másodperc a világrekord.
- Milyen világrekord? - Míg valaki nem gondolt semmire.
Nem hiszem, hogy nőstények.
- Még egyszer megnézem. - Rendben.
Kiderült, hogy búvár a srác. Állandóan henceg.
De nem dőlök be neki.
Azt jól teszed.
Nem akarok tőle semmit, de…
De mi?
Mit akarsz hallani?
Hogy hódítsalak meg?
Te Casanova!
„Kit hódítsak meg?”
Azt mondja: „meghódítani”.
- Mit jelent ez? - Ki hódít meg kit?
Semmi. Levegő, víz, föld.
- Ne feledd a tüzet! - Tűz.
A te tüzed is ég majd ettől.
A szerelem tüze. Afrodiziákum.
Hagyj nekünk is!
Finom, ugye?
- Ízlik? - Finom.
Lassíts, amazon!
Miért? Úgyis elkapsz.
Nem biztos.
Az a te bajod.
Jó, hogy hoztunk kesztyűt. Különben fájdalmas élmény lenne.
Nem hívjuk Ebrut és a többieket?
Fogadok, megint vitáznak. Semmi kedvem hozzá.
Nyaggatni fog. „Miért nem szóltál?”
„Miért hagytál ott? Nem bírom elviselni.”
Gondoltál volna erre, amikor otthagytad.
Jól van, menjünk!
Gyerünk!
Oké, Dusty.
Ebru?
Kaan, állj le!
A rohadt életbe!
Szóval kibékültek.
- Parancsolj! - Ez nem a világ vége.
Nekem az. Nem élem túl, ha nem jutok be.
Te beszélsz, Aslı? Hisz brillíroztál vagy mi.
Azt hittem, összevesztek.
Újra összehoztuk őket. Sajnos.
Tényleg?
Szerintem mind átmentetek.
Aslınak sima ügy, de mi nem biztos.
Te mikor végzel?
- Még két év. - Három év múlva megdumáljuk.
Nem tudom, megyek-e egyetemre.
- Akkor mihez kezdesz? - Évekig tanultunk.
- Szerinted érettségivel lesz melód? - Lesz, de milyen?
És diplomával garantált?
Pénz lesz, Koçero. Pénz.
Menjetek egyetemre! Én majd eldöntöm.
- Okostóni. - Ugye?
- Ráférne egy verés. - Azt már próbáltad, nem?
Deniz.
Közeleg a lovagod, Aslı.
Hagyd abba, Özgür!
Mi a franc?
- Ez vicces? - Az.
Ne nevess!
A ház ajándéka.
- Komolyan? - Van még.
- Köszönjük. - Kösz.
Mi megyünk, Aslı.
- Léptünk. Szia! - Sziasztok!
- Gyerünk!
- Sziasztok! - Pápá!
Már majdnem egy óra. Nem kéne mennünk?
Nem jó ötlet Ebrut egyedül hagyni.
Te jössz!
Parancsoljatok!
Deniz?
Hoznál egy kávét?
- Kávét? - Igen.
Inkább mondd, hogy részeg vagy.
Rendben.
Oké. Vágjunk bele!
Nem ez az erősségem.
Ide kell állni.
Pillanat! Kell egy kis szíverősítő.
- Mehet. - A nyilaid.
- A pirosat kérem. - Igen?
Aha.
Nem is rossz.
Szerencséd volt.
A francba!
Múlt héten ismerte meg a csajt.
Na ne!
Megjöttünk. Fogd ezt meg!
Oké.
- Kösz az estét. - Nincs mit.
Oké.
- Szia. - Sziasztok.
Hé, haver!
Átjössz hozzám?
Gyerünk!
Meg akarsz ölni?
Épp ellenkezőleg.
Hosszabb életed lesz.
Korlátok nélkül.
Az utolsó pillanatig.
Vedd azt, hogy a szüleimé volt a kégli,
de én élek itt.
Talán nem lesz holnap.
Talán halott leszel.
Ha meghalnék,
Ebru egy percig sem bánkódna.
Dehogynem.
Pár napig feldúlt lenne, majd továbblépne. Ilyen az élet.
Az idő segít.
Deniz.
Mi van köztetek Aslıval?
Sosem téveszt szem elől.
Mintha a táskája lennél.
Folyton incselkedtek.
Nem?
A ma estére gondolsz?
Azzal csak bosszantani akarta a fiúkat.
Fogadtak, vagy mi.
Ezt Aslı mondta?
Csinos lány.
Nagyon csinos.
Az.
És te?
Én is az vagyok.
Látod?
Megcsókoltad.
Igen, de nem volt az igazi csók.
Smárolhattunk volna…
vagy még annál is jobb.
A nővéred sokáig elment.
Akkor most együtt vagytok?
Túl komolyan veszed ezt, Deniz.
Nem is tudom.
Engedd el!
Ott van.
Viccelek. Gyere ide!
Ne rágódj rajta! Nincs jelentősége.
Csak óvatosan!
Elengedem. Meg magamat is.
Ez számít?
Naná!
Betegre aggódtuk magunkat.
Nem tudtuk, merre vagy. Hogy élsz-e még, vagy halsz.
- Figyelsz rám, fiam? - Figyelek, anya.
Murat, te nem szólsz semmit?
Mit mondjak? Ez nevetséges.
- Kölykök. Mi is ilyenek voltunk. - Mindig ezt csinálod.
Hogy érted?
Reggelig kimaradsz. Tőled tanulta.
Bár ott maradtak volna, ahonnan jöttek!
Bár ott maradtak volna!
Hogy vagy, Deniz?
Ahogy mindig.
Te hogy vagy?
Jól. És te?
A szokásos.
Valami baj van?
Nincs. Rendeltem kaját.
Nem kérdezel meg?
Miről?
„Nem vagy éhes? Rendeljek neked is?” Ilyesmi.
„Nem vagy éhes? Rendeljek neked is? Ilyesmi.”
Isteni.
Bekir gusztustalan hamburgere.
Jó étvágyat!
Mit szólsz a tegnap estéhez?
Te mit szólsz hozzá?
Hát…
Nem volt szokványos.
Szia!
- Helló! - Csá!
- Joghurt? - Kicsit sem.
A specialitásom.
Elnézést!
Mi az?
Alkoholos védekezés a klóros víz ellen.
Talán nem kellett volna a medencéhez jönnöd.
Senki sem kényszerített.
Vagy igen?
Nem.
Ajándékért szidás jár.
Mondtam, hogy találkozzunk a parton.
Hajókáztunk volna.
De a medencéhez volt kedve.
Minek a medence…
ha ott a tenger?
Éget, mi?
Ott van egy barátom.
Mizu, Pinar?
Semmi.
Mi a terved mára?
A szüleimmel leszek.
És holnap estére?
A bátyám felvételijét ünnepeljük.
- Ünneplés. - Igen.
Neked?
Nem jössz el?
Özgürrel nem igazán bírjuk egymást.
De ott leszek. Meglátjuk.
Miért kérdezted?
Én…
igazából randira akartalak hívni.
Lenne kedved? Randizni?
Persze.
Rendben. Akkor majd találkozunk.
Szia.
Mégis mit művelsz, Ahmet?
Kész a hamburgered, pajti.
Rendeltem még egyet. Gyere, haver!
Túl sokat eszel, Deniz.
Nehogy megint Pac-Manné válj!
Hova megyünk ma este?
Ma otthon leszek. Majd holnap vadulunk.
Miért nem ma?
- Holnap a városba megyünk apámmal. - Ma is mehetünk.
Ne már, Burak! Megnézzük a felvételi eredményt.
Értem.
Szóval mi a terv holnapra?
Miben is maradtunk?
Nem abban, hogy együtt ünneplünk?
Tényleg?
Igaz, Deniz?
Nálunk családi vacsora lesz.
Milyen családi vacsora? Ebru nem megy.
- Hogyhogy? - Megint lelép.
Koszra megy Kaannal.
Koszra?
- Anyám sosem engedné. - De igen, ha felveszik.
Nem fogják.
Gyenge sulikat választott, tuti, bekerül.
Akkor Kaan erről dumált.
Nagy taps a tesómnak!
Okos lépés.
Deniz, te is jössz? Mindenki ott lesz. Deniz?
Hozzád beszélek.
Gyere el! Mindenki ott lesz.
Átgondolom.
Jó.
Gondold át!
Hemzsegnek itt a legyek.
Kihűl a tea.
Mi van?
Na?
Rossz hír, Ebru?
Semmi baj, kicsim. Majd jövőre.
Bevettétek. Felvettek vállalati gazdálkodásra.
Drága kislányom.
Drágám! Nagyon szép munka.
Tudtam!
Te mit fogsz csinálni?
Nem tudom. Talán elmegyek Koszra.
Honnan…
Barom vagy.
Ne mozgasd a lábad!
Mondhatnád anyának:
„Itt nincs több hely, ahol smárolhatnék, lelépek.”
Elég! Ne légy seggfej!
Felnőttél.
Komolyan.
Apa foglalt asztalt ma estére.
Ne menjetek sehova!
- Mi a baj? - Semmi.
Már van tervünk estére, anya.
A barátainkkal.
Jól van. Majd vacsora után elmentek.
Vacsora a terv.
- De ez nem mindennapi esemény. - Nem lenne szép velük szemben.
Meghívtak minket. És megígértük. Nem lenne szép, ha kihagynánk.
Rendben, persze. Szólj apádnak!
Rendben.
És későn jövünk.
Ne feszítsd túl a húrt!
- Szívesen. - Te jó ég! Te vagy…
az én oroszlánom. Vagy tigrisem. A legkirályabb tesó!
Ó!
Mit szólsz Aslıhoz?
Micsoda?
Elmentem hozzá, de nem nyitott ajtót.
Csak egy sulit jelölt meg.
Biztos le van törve.
Kösz, hogy eljöttél, Deniz.
Nem mész a nagy ünneplésre?
Nem.
Van kedved valami máshoz?
Felvágni az ereimet?
Nem. Nem tudom.
Szeretnél máshová menni?
Ja, persze.
Menjünk máshová!
És ne hívjunk senki mást!
- Csak ketten menjünk! - Oké.
Menjünk!
Lehangoló ez a ház.
Deniz?
Hova hova?
Anya kért pár dolgot, szóval…
- Nem jössz? - De jön.
Persze, de megvárom Ebrut.
Egy darabig várhatod.
Nem gratulálsz?
- Gratulálok. Orvosi, ugye? - Kösz, tesó.
- Szia! - Sziasztok!
Szia!
Mi a baj, Deniz? Menjünk!
Szia!
Hova megyünk?
Mostantól nem akarom tudni, hova tartok.
Engedd el!
Radio Reks, 103.2. A mikrofonnál Melih Alaca.
Folytassuk a hallgatói kérésekkel!
Egy bodrumi barátom, Burak Gumus Aslı Ilhannak kért egy dalt.
Szia, Aslı! Remélem, hallgatsz minket.
Tarkantól a Kir Zincirlerini szól.
Burak küldi az álmatlansággal küzdőknek és Aslınak Bodrumba.
Tarkantól a Kir Zincirlerini.
Lassíts!
Máshoz van kedvem.
Egy pillanatnyi csendhez.
- Mit művelsz, Burak? - Burak!
Burak!
Mit művelsz? Hova megyünk?
Csak egy perc.
Elég, Burak!
Vigyázz!
Csillapodj! Véget ér az út.
- Mindjárt vége. - Miről beszélsz?
Nyugi! Nincs gond.
Gyönyörű, mi?
Látjátok? Megjöttünk.
Elromlott a fényszóró.
Anyám folyton nyaggatta apámat, hogy javíttassa meg.
Nem tudom, apám lustaságból hagyta-e így.
Ami a balesetet illeti…
Itt történt.
Tudjátok,
amiről nem akartok kérdezni.
Semmi gond.
Tök oké.
Kíváncsiak vagytok, hogy haltak meg a szüleim.
De nem kérdezhettek így rá.
Inkább úgy fogalmaznátok: „Hogy vesztetted el őket?” Ugye?
De ez hülyeség.
A kulcsodat veszted el.
Aztán később megtalálod.
De az embereket nem.
Ők meghalnak.
Értitek már?
A szüleim halottak.
Nincsenek többé.
„Mit tennél, ha nem félnél?”
Ugye?
Gyerünk, Aslı! Ez az!
Gyerünk!
Nagyon hideg.
Azt hittem, félsz. Mi történt?
Kóstold meg!
Nem. Már kezdek berúgni.
És akkor mi van? Ez a lényeg.
Na jó. Ide vele!
Ide vele!
- Biztos? - Gyerünk!
Add ide!
Hova mész, Deniz?
Sehova, csak rakok a tűzre.
Rendben.
Mi a franc ez, haver?
Ez több a soknál.
Mihez kezdjek veletek? Mit akartok?
Mit tegyek még? Folyton kimaradtok.
Nem gondoltok anyátokra? Még hányszor fordul ez elő?
Melyikőtökkel kezdjem? Nem bírom tovább.
Nem kötelező itt lakni.
Na jó.
Tűnés a házamból! Látni sem akarlak titeket. Csak szabaduljak tőletek.
Régen én is felnőtt akartam lenni.
Aztán valamivel később…
azt kívántam, bár véget érne.
Eleget mondtam, ugye?
De amikor megszülettetek…
valami megváltozott.
Más idők jártak.
Más lett a felnőttkor.
Fájdalmas? Az.
Megsérülsz. Elveszted a szeretteidet.
Ugyanakkor új felfedezések várnak.
Fogalmam sincs a horgászatról.
Ez van.
De nem számít.
Itt egyedül lehetek.
Kijövök ide.
Figyelem a belső hangomat.
Próbáljátok ki!
Hallgassátok, mit mond!
Mit éreztek?
Fájdalmat? Boldogságot?
Mi történt ma?
Mi történt tegnap?
Nem figyelünk ezekre a dolgokra.
Nem figyelünk, de a test jelez.
Mesél nekünk.
Ha figyeltek rá, szól.
Jobban leszel tőle.
Valahogy törődni kezdesz magaddal.
Jobban figyelsz.
De sosem ér véget.
Úgy igazán.
Soha.
Hogy vagy?
Jól. Te?
Én is.
Kérsz egy sört?
Tudod, miért zenélnek a kabócák?
Nem, de rohadt idegesítő.
Furcsa jószágok.
Tizenhét évig a föld alatt élnek.
A végén csak párosodni bújnak elő.
Beszarok. És aztán?
Párosodás után meghalnak.
- Fura, mi? - És amelyik nem párosodik?
Azokat halljuk.
Az utolsókat rúgják. Szeptemberre egy se marad.
Mondhattad volna előbb is.
Kibaszott elképesztő.
Tudod, miért zenélnek a kabócák, Can?
Ne kímélj!
Ahmet csak erről dumál.
Ó, égnek a zivzivek.
Mi a fene az a „zivziv”?
Elmegyünk az Adonis nyárbúcsúztatójára?
Menjünk!
Meglátjuk.
Ezek a fények nem zavarják a repülőket?
Hogyhogy nem jutunk be?
Deniz még hagyján. De nézz ránk!
Édes istenem!
- Bejuttatsz minket. - Ha bejutok.
Nem fogsz bejutni. Minek jöttél?
Úgysem engednek be.
Hú, de vad! A parkoló.
Az istenit, ne nyafogj már!
Blabla. Tölts nekem is!
Igazi lúzerek vagyunk.
Mi vagyunk lúzerek? Ott bent egymást se hallják.
Dumálunk, ott az Adonis, égnek a zivzivek. Nézd így a dolgot!
Mekkora barom vagy.
Igyunk, hogy ne legyünk lúzerek!
Ez az! Fenékig!
Gyerünk! Fenékig!
- Ez aztán mar. - Éget.
- Igyál még, Pinar! - Jó.
Nem sok.
Várom, mikor koptatsz le újra.
Sajnálom.
Komolyan.
- Oké? - Kezdődik a habparti.
Ez meg mi volt?
Fenékig, Deniz! Vagyunk olyan jók, mint ők.
- Ez a beszéd. - Jobbak is.
Elegáns hely.
- Ez aztán éget! - Úgy van.
Ez már túlzás.
Ki találta ki a habpartit?
Valami mocskosul gazdag fazon a szappanbizniszben.
Habos Mehmet.
Nyitva felejtették a mosógépet.
DJ! Adj rá kakaót!
Hé, DJ!
Sziasztok!
Mit csináltok itt? Gyertek be!
Remekül elvagyunk.
Jövőre is eljövünk. Szuper a hangulat.
Nem kérek, kösz. Eleget ittam.
Csak köszönni akartam.
Úgy tűnik, jól mulattok. Sőt!
Ne is menjetek be!
Mehmet, haver. Basszust!
Mehmet! Erre lekapcsolta.
Mit műveltek?
Mi folyik itt?
Smárolunk.
Smároltok.
Van barátnője.
Neki meg pasija. Na és?
Remek. És milyen érzés?
Jó?
- Túltolod. - Hagyj!
Ugyan már, elég!
Mi az, hogy „elég”?
Túlreagálod. Csak smároltunk. Így.
Mi a francot csinálsz?
- Nyugi! - Mit csinálsz?
- Mi a francot csinálsz? - Mit művelsz, Deniz?
Mi a francot csinálsz, seggfej?
Jól vagy? Mi történt?
- Minden oké. - Mi történt?
Hogy lenne oké? Deniz jól van?
Jelenleg nem tudjuk felvenni a telefont…
Üzenetrögzítő.
Nem beszélek egy géphez. Majd visszahívod őket.
Futómadár. Három betű.
Vége a szünetnek, mi?
Nem, apa. Van még két napunk.
Késtél.
Vagy…
én jöttem korán.
- Lehet. - Lehet.
Csak ugratsz.
Nagyon vicces.
Kicsit sem.
Nem akarom elfelejteni.
Mit?
Tedd oda!
- Siess, Ebru! - Jövök.
Aslı küldi.
Aslı…
kapott mobiltelefont.
És mivel egyetemre megyek,
nekem is kell.
Meglátjuk, nekem lesz-e, aztán talán te is kapsz.
- Mehetünk? - Igen.
Indulás!
Már megyünk is.
Halló!
Igen?
A feliratot fordította: Horváth Anna
Özgür Başaran 1983 -