MIKKI HIIREN IHMEELLINEN MAAILMA
URHEA PIKKU ASEENKANTAJA
Olipa kerran kaukaisessa maassa vaatimaton hiiri,
joka haaveili tulevansa koko kuningaskunnan urheimmaksi ritariksi.
Hyvät kansalaiset, tänään kunnioitamme Sir Mortimeria.
Sir Mortimer on sankarini.
Jonain päivänä minusta tulee hänen kaltaisensa sankari.
Pelastit kuningaskunnan kauhistuttavalta tulta syöksevältä lohikäärmeeltä.
Myönnän sinulle rohkeusmitalin.
Niin, on vaarallista touhua olla uljas lohikäärmeitä surmaava ritari.
Kysykää vaikka entiseltä aseenkantajaltani.
Hänelle tuli kuumat paikat.
Mutta hänen epäonnensa on teidän tilaisuutenne.
Kenellä teistä on se, mitä aseenkantajaltani vaaditaan?
- Minä… - Minä ryhdyn aseenkantajaksesi.
Ei, vaan minä.
Valitse minut! Mortimer!
HÖLMÖ
Loistavaa.
Nuoren pojan unelmat tuntuivat olevan lähempänä kuin koskaan.
Jonain päivänä haluan olla suuri ritari, kuten sinä.
Uljas ja rohkea ja ritarillinen.
- Olet niin ritarillinen! - Miten vain, poika.
Edessäpäin näkyy olevan peikkopulmia.
- Sepäs on iso kaveri. - Miekkanne, herra.
Hetkinen, jarruta vähän, poika!
Ensimmäisenä ritarin pitää opetella toimimaan strategisesti.
Ritarioppitunteja.
Tarvitsemme harhautuksen. Se olet sinä.
Vedät puoleesi peikon huomion. Sitten minä hyökkään ja lyön sen.
Saanko minä aseen?
Kyllä. Tässä. Ojennan sinulle tämän puisen lusikan.
Puisen lusikan?
Harhautus!
Yritä napata minut, ilkimys!
Eijei!
Pois siitä, kieli!
Sir Mortimer on kukistanut pedon!
Sir Mortimer oli pelastanut päivän.
Pieni aseenkantaja oli epävarma siitä, mitä ritari oli oikeastaan tehnyt.
Kuningaskunnassa riitti silti yhä vaaroja,
ja ritarin taitoja tarvittiin jälleen.
Harhauta sinä heitä, niin minä hyökkään ja pelastan päivän!
Selvä. Kai sinä sitten hyökkäät?
- Vannon sen ritarin kunniani kautta. - Sitten voit luottaa minuun.
Tästä saatte, kurjat viholliset.
Harhautus!
Kurjat viholliset, Sir Mortimer on kukistanut teidät.
Mitä hiivattia?
Mitä enemmän he seikkailivat,
sitä selvemmin aseenkantaja ymmärsi tekevänsä kaiken työn.
Sir Mortimer otti itselleen kaiken kunnian.
Pian aseenkantajaparka lannistui.
Kylän vanha kunnon ilmoitustaulu. Miten tänään levittäisin kunniaani?
Örkki? Ei. Jättiläinen? Ei. Rutto on saapunut kaupunkiin!
- Onko jokin vialla, kamu? - On!
Sinun pitäisi olla kuningaskunnan mahtavin ritari, kunniallinen ja urhea,
mutta et oikeasti tee mitään.
Kuule, poju, sinunlaisiasi aseenkantajia kyllä riittää.
Jos haluat olla ritari, kuten minä, teet kuten sanon.
Jos ritarina olo tarkoittaa, että on samanlainen kuin sinä,
niin en halua olla ritari!
Ritariksi tuleminen oli ainut unelmani. Hyvästi, unelma.
Lohikäärme?
Kuningatar Minni. Kuningaskunta! He ovat pulassa!
Katsoin sitä suoraan silmiin ja löin sen pois pelistä.
Silti haarniskasi on yhä kiiltävä ja puhdas.
Lohikäärme! Onneksi sinä olet… täällä.
- Apua! Kuningattaresi tarvitsee sinua! - Tietä!
- Pois tieltä, aseenkantaja. - Mutta olet ritari!
- Sinun pitäisi suojella kuningatarta! - Ei, olen pelkuri, enkä halua kuolla!
Hyökkäykseen!
Laskusilta ylös!
Voi ei.
Ja pysy poissa! Sir Mortimer on…
Hip hip hurraa!
Ja niin kuningatar Minni löi urhean pikku aseenkantajan ritariksi.
Mortimerin petkutus paljastui.
Ja Mikin unelmasta tuli totta.
Hänestä tuli urhein ritari, joka on koskaan elänyt.
Loppu.
Tekstitys: Sofia Olsson