1938., Hitler je okupirao Austriju i zahtevao pripajanje Sudetske regije Čehoslovačke
Lideri Britanije, Francuske i Italije pristali su na njegov zahtev
u nadi da će izbeći rat.
Sledećeg dana Hitlerove trupe prešle su granicu i ušle u Čehoslovačku.
Desetine hiljada izbeglica pohrlilo je preko okupiranog Praga.
Mnogi od njih su bile porodice sa decom.
Bazirano na istinitoj priči
MEJDENHED, ENGLESKA, 1987
Kući sam.
lako će ujutro početi malo sunca,
popodne ćete pronaći oblake.
To je sve, želim vam prijatan dan.
BBC Vesti, i dobar dan.
Samo 24 sata nakon onoga što mnogi nazivaju crnim ponedeljkom,
FTSE 100 indeks je izgubio još 250 poena,
ostavljajući kompanije i investitore u nevolji.
Pa, to se dešava kada deregulišete.
Globalna tržišta su donekle ojačala nakon
jučerašnjih gubitaka koji su doveli do zatvaranja
Volstrita - punih 508 poena u padu. - Idioti.
Pristalice i porodice tamilskih
migranata okupile su se ispred
londonskog centra za pritvor izbeglica
u znak protesta protiv vladinog plana da ih deportuje.
Došli smo ovde jer su nam životi u našoj zemlji ugroženi.
Došli smo da čuvamo našu decu.
Opisao je portparol Ministarstva unutrašnjih poslova.
Britanski humanitarni rekord kao izvanredan.
Imaćemo izveštaj...
Zdravo dragi.
Bio sam zabrinut da će ovo biti...
Huh? - Izgoreo na vrhu.
Jesi li dobro? - Šta? - Šta je ovo?
Pa, kako to izgleda? To je dugme.
Dugme? - Da.
Neko samo, uh, stavi u pleh.
Iskreno. Ljudi.
Pa, nikad se ne zna kada može dobro doći.
Hm.
Oh.
Oh, zdravo. - Šta sad imaš?
Oh, to je pisaća mašina.
Znam šta je, ali već imaš jednu.
Znam. Nije za mene. To je, um...
U dnevnom centru im to više ne treba,
pa sam mislio da će biti u redu za novi dom.
I, uh, možemo se zadržati na tome u međuvremenu.
Ne. - Huh? - Ne.
Zašto? Uh, imam i sto napolju.
Šta? Gde? - Pa, nisam ga još doneo, ali...
Oh, Niki. Previše je. - Šta?
Kako ćemo sve uklopiti za Božić? - Ne znam.
Oni će jednostavno morati da se gurnu, zar ne?
Tvoja ćerka je u 7. mesecu trudnoće.
Znam. - Ona ne može da se "nagura".
U redu.
Pa, onda ću sve to prebaciti u radnu sobu.
Oh, radna soba.
Kladim se da imaš dovoljno mesta u radnoj sobi. - Bože.
Hajdemo da proverimo radnu sobu.
Oh, Niki. - Napolje.
Da li ti još treba sve ovo?
Da. Zašto?
Šta... Šta je u svim ovim fiokama?
Pa, sve što mislim. - Draga.
Domino, keks
a koliko gumica treba jednom čoveku?
Ne znam. Nikada nisam postavljao pitanje.
I za to morate pronaći pravi dom.
Negde gde će to biti cenjeno.
Molim te, Niki,
morate pustiti. Za tvoje dobro.
Oh, tako se radujem tome.
Hoćeš da ostanem sa njim?
Ne, ne. Ne, biće on dobro.
ok, pa, možda ću ga samo nazvati.
Da. Da. On je odrastao čovek.
Ne moraš da me odmahneš.
Naravno da ću te odmahnuti.
Svi su ovde.
Ah.
Huh.
Hm.
Niki,
ne dozvoli sebi da dobiješ...
Šta?
Kako dobijete.
Neću. Naravno da neću.
Divno se provodite.
Kuća. - Ah, Niki.
Nedostajao si Martin. - Prokleti.
Dva srca. Kraljevi.
Uh, zdravo. Da li je Martin rekao da li će se javiti?
Tačno sedam sati.
Oh.
Hvala ti majko. Nema na čemu, sine.
Nije li Martin momak sa kojim je trebalo da ide na skijanje?
Da. Ali Martin je sada u
Pragu, pomaže izbeglicama.
Prag?
Pa, tačno.
Halo? - Martin je.
Da li me čuješ? Niki? - Ja... mogu te čuti.
To je užasna linija. - Mogu da te čujem.
Slušaj, nisam siguran da treba da dođeš.
Ne, sve je dogovoreno. Imam svoju kartu.
Večeras moram da napustim Prag.
Pozvaću čoveka Trevor Čadvik se upoznaje.
Tako mi je žao. Ovde je samo takav nered.
Srećan Božić.
Pa, ideš? - Idem, da.
Svi u Pragu pokušavaju da izađu.
Moj sin pokušava da uđe.
Jesi li razgovarao sa Martinom?
Jesam. Uh, ispostavilo se da on neće biti tamo.
On sprovodi neke izbeglice iz
zemlje, a zatim se vraća kući u London.
Niki. - Vidi, moram nešto da uradim.
To je...
A ti, od svih ljudi, to treba da razumeš. Zar me nisi tako naučila?
Pa, ne mogu samo da sedim ovde i čitam o tome.
Ovim ljudima je potrebna pomoć.
Nikada nisam sumnjao da je uzrok pravedan,
samo da li je Prag bezbedan. - To je samo nedelju dana.
Uh, vratiću se pre nego što ti i nedostajem.
Niki, nije šala. - Znam, znam.
Žao mi je, ali ja... Moram da idem.
Ovde smo.
Gdin Čadvik. - Ovo je gdin Vinton.
Dobro veče. - Ne daj mu sad bolju sobu od moje.
Sve naše sobe su najbolje sobe, gdine Čedvik.
Rudi se dobro brine o nama.
Dobrodošli. I gđice Variner je u baru.
Oh, to je Dorin sa jednom od naših izbeglica.
Dobro veče. - Pivo, molim.
Njenog muža jutros su pokupili na ulici.
Pokupili?
Dorin misli da nacistički špijuni rade Hitlerov prljavi posao.
Šta će se desiti? Njemu, mislim.
Ah, hvala, hvala.
Negde će biti bačen.
Možda živ, ali verovatno nije.
Ti si Martinov prijatelj, berzanski mešetar.
Niki. A ti mora da si, uh... - Neverovatno ljut.
Tako? - Uspeli smo da dobijemo
Monika u sigurnu kuću za noć,
a njena ćerka sutra u avion.
Pa, to je nešto.
Dakle, Martin kaže da znaš kako se snalaziš oko stola.
To je pravo priznanje. - Jeste ovde. Papirologija je sve.
Neću ništa. Odlazim.
I mogu li samo da pitam, um,
zašto... zašto je muž te žene odveden?
Izdavao je novine u Nemačkoj. Govorio je protiv nacista.
Kada je postalo preopasno, pobegli su preko granice u Čehoslovačku.
Sudeti.
Gde su mislili da će biti bezbedni.
I tako su pobegli u Prag.
U redu, imam mnogo posla. Sutra nosim zalihe u logore.
Dobro bi mi došla tvoja pomoć.
Mogu li da pitam šta te je dovelo ovde?
Došao sam pre 10 godina na studijsko putovanje.
Ja samo... samo volim mesto, volim ljude.
Sada su u nevolji. Pa sam se vratila
Da li su svi iz Sudeta?
Uglavnom.
Neki iz Austrije i Nemačka koja je prva tamo pobegla.
Vozite se sat vremena severno odavde,
prema nemačkoj granici, videćete gradove iz
kojih su pobegli okačene nacističkim zastavama.
Dragi Bože.
Znam. A ovakvih ima još na hiljade.
Ahoj, Hana. Ovo je Nikolas Vinton.
On je tu da pomogne.
Oh.
Hana Hejdukova. Oficir za vezu za češke izbeglice.
Zdravo. - 1. put ste u Čehoslovačkoj?
Da, da, to... Da, jeste.
Šteta što nisi došao ranije. Kad ga je bilo više.
Hana.
Hm, možeš li dobiti ostale?
Oh, idemo.
Dakle, uspeli ste da dovedete doktore do njih?
Oh, dosta doktora je već ovde.
Mnoga ova deca su odrasla misleći da je najgora
stvar koja će im se ikada desiti vežbanje klavira.
Niki.
Zdravo.
Tako... Žao mi je, nemam ništa.
Oh, čekaj,
sačekaj malo.
Čokolada.
Idemo.
Oh, da, naravno
da bi i ti želeo.
Evo ga.
Oh.
Da vidimo dokle ćemo ići.
Oh, jezivo.
Ima samo malo.
I malo za tebe.
Malo za tebe.
To je to. To je poslednje.
Eto ga.
Žao mi je. Ja ću, um... doneću još, drugi dan.
Foto, foto.
Da da. To je dobra ideja.
Kako se zoveš?
Ja sam Niki.
Možeš li reći, "Niki"?
Evo ga.
Klinci, gubite se odavde!
Kako će ova deca preživeti zimu? - Pa, verovatno neće.
A ima još desetak ovakvih mesta.
Naravno, oni treba da budu prioritet, deca, porodice.
Moj zadatak je da spasavam političare koji su u neposrednoj opasnosti od hapšenja.
I jedva da imam novca ili radne snage za to.
Šta je sa vozovima britanske vlade?
Dečji transport?
To je samo za decu koja napuštaju Nemačku i Austriju.
Ne iz Čehoslovačke.
Nažalost, Njegovo Vlada Veličanstva odbija da veruje da su ovi ljudi u opasnosti.
O koliko dece je reč?
Oh, pa, ne znamo. To je deo problema.
Hiljade. Ima izbeglica po celom gradu.
Jevreji, posebno.
Ali bilo ko, zaista, koji se ne uklapa u Hitlerovu gospodarsku rasu.
Zabranjeno im je da putuju, a Velika Britanija odbija ulazne vize
porodicama koje pokušavaju da izađu. To je haos.
Dobrodošli u Britanski komitet za izbeglice iz Čehoslovačka.
Hana, donesi mu te fajlove, hoćeš li?
To je prilično sistem arhiviranja.
Da. Pa, ako je Nemci šalju svoje špijune,
bar neće moći ništa da nađu.
U svakom slučaju, ti si taj koji treba da bude dobar sa papirologijom.
Ovo si ti.
Uh, da, ovaj izveštaj
detaljno opisuje političke aktiviste u Pragu i okolini.
Šta je ovo?
Firerovi planovi putovanja crno na belo.
On je ciljao na pola Evrope. Samo je pitanje kada.
Ko ga je još video? - Pola Praga, pretpostavljam.
Smišljeno da zastraši.
Hitler nikada nije krio svoje ambicije.
Saveznici su se uzdali u to da ga umire sa debelim komadom ove zemlje.
Sada će zlobno sranje samo uzeti ostatak.
Deca. Moramo da ih pomerimo. - Kaže čovek koji je stigao juče.
Pa, ne sugerišem da će biti lako.
Masovni tranzit dece bez novca ili... ili viza?
Pa, naći ćemo način. - Koliko dugo si ovde? Nedelju dana?
A onda se vraćate u svoju banku. - Možemo li to za sada ostaviti po strani?
Pa, možemo li biti realni?
Ne možemo ovim ljudima dati lažnu nadu.
Vidite, mi... moramo da verujemo da je ovo moguće.
pogledaj...
Da ja probam. Neka... Dozvolite...
Dozvolite mi da otkrijem razmere problema.
Znate, koliko dece, imena i starosti, gde žive.
Mora da postoje postojeće informacije.
Pa, ugrožene grupe imaju spiskove.
Ali, oni se plaše da ih podele.
Pa, onda, treba da zaslužimo njihovo poverenje.
Trebaju nam te liste.
Dakle, moramo ih ubediti.
Molim te, pusti me da probam.
Dobar dan. uh, moje ime je Vinton.
Nikolas Vinton.
Da, zovem iz Britanskog komiteta za izbeglice iz Čehoslovačka.
Pa, tražim da dobijem listu ugrožene dece.
Ne, razumem, ali imaćemo sve na svom mestu.
Halo? ZHalo?
Da. Mogu li bar doći i upoznati se?
Hvala što ste me primili.
Kako sam mogao da odolim?
Nudiš da izvučeš decu iz Praga.
Dosta njih. - Tako je.
Hitler će biti oduševljen kada sazna da mu pomažete
iskoreniti Jevreje iz regiona.
Sa... S poštovanjem, uh, selim decu
svih vera i nijedne.
Odvajajući ih od njihovih porodica,
možda iz njihove religije?
Smestivši ih u bezbedne domove,
sa porodicama u hraniteljskim domovima.
Jevrejski hraniteljski domovi?
Ne znam.
Mislim da to za sada nije pitanje.
Ali to je pitanje koje ja postavljam.
Nisi jedina osoba za ovim stolom
zabrinuti za dobrobit jevrejske dece.
Roditelji u Londonu se spremaju
da pošalju svoju decu iz grada
na bezbednost u slučaju rata.
Ono što predlažem nije ništa drugačije.
Vaša deca bi bila zaštićena
i vratili se svojim porodicama čim bude bezbedno.
Jeste li Jevrejin, gdine Vinton?
Zašto bi to pitao?
Jer se pitam zašto bi se čovek preduzeo
ovaj zastrašujući zadatak za ljude
kome on nema pravu odanost,
na mestu gde mu nije mesto.
Ti si berzanski posrednik iz Londona
sa udobnim životom, pretpostavljam.
Uradili ste neko istraživanje.
To je ozbiljna stvar. Pa, zašto ovo radiš?
Mislim, ko ste vi, g. Vinton?
Dobro...
Porodica mog oca
došao iz Nemačke u London 1870-ih.
Do pre samo nekoliko meseci, bili smo Vertheimovi.
Prošli smo kroz poslednji rat
sa nemačkim prezimenom i moja majka
moja majka nije mogla da podnese da to ponovo radi, pa...
A moji baka i deda sa obe strane su bili Jevreji.
Ali ja sam kršten u Engleskoj crkvi.
Tako,
Ne znam kako bi me nazvao.
Ja bih te nazvao Jevrejinom.
Ja sebe smatram Evropljaninom,
agnostikom, i socijalistom.
Ovde su deca,
živeti u poljima, na otvorenom, u... u... u blatu...
Najgora zima tek dolazi
i pod pretnjom nacističke invazije.
Video sam ovo
i ne mogu da ga ne vidim.
I zato što ću možda moći nešto da uradim povodom toga,
Moram.
Bar da pokušam.
Zadatak koji predlažete
zahteva novac i vize. - Nemam ih. Još.
Ali ja ću ih dobiti.
Ako vam pošaljem ovu decu,
stavljam njihove živote u vaše ruke.
Veoma velika odgovornost.
Dakle, na kraju, gdine Vinton,
to je pitanje poverenja.
Na hebrejskom postoji izreka.
Ne započinji ono što ne možeš da završiš.
Hampsted, 7946.
Majko?
Niki! Drago mi je da te čujem.
Slušaj, ne mogu dugo.
Ne naravno da ne. Ne, uh...
Ali jesi li dobro?
Da li ste sigurni? - Ja sam sasvim dobro.
Ne zvučiš baš ubedljivo.
Samo mi reci da dolaziš kući, da?
Da, da, sada, slušaj.
Moraš da uradiš nešto za mene.
Kaži mi.
I bojim se da neće biti lako.
Zdravo, Rudi, hteo bih da pošaljem telegram.
Da svakako, ser, samo trenutak.
Za, g. Hart, H-A-R-T..
. "H-A-R-T."
U Crevs Brothers, berzanski posrednik.
Mala promena plana.
"Mala promena. " - Zaustaviti.
Rad u Pragu sa izbeglicama.
Povratak u kancelariju je odložen.
Dobro jutro, gdine Slonek.
Momci, brzo, idite i sakrijte se.
On je Nemac. Šta hoće?
Ovo je gdin Nikolas Vinton. Došao je da pomogne.
On nije Nemac? - Ne, ne, ne,,,
Mislio je da ste službeni. Nemački.
Oh, ne, ne, ne. Žao mi je. hm...
Ne, ja sam... ja... pokušavam da pomognem porodicama.
Madam. - Oh.
Dobro jutro. Moje ime je Babet Vinton.
Želeo bih da razgovaram sa nekim iz imigracije.
A odakle si stigao?
Od Hempsteda, autobusom 24.
Ja sam britanski državljanin i tražim vaš savet.
Imate li zakazano... - Zakazano? Ne.
Ali rado ću sačekati.
Ovo je sve što imamo. Hoće li biti dovoljno?
Siguran sam da možemo to obaviti.
Gdine Džovak?
Ovde.
Dođite ovuda, molim vas.
Bilo ko drugi?
Da, zapravo, hm, bila je mlada devojka koju sam
prvi put video kada me je Dorin dovela ovde, um...
Imala je oko 11 ili 12 godina. Imala je veoma mladu sestru.
Prijave se razmatraju po protokolu...
Oh, protokol. To je besmislena fraza.
Ponavljanje do beskonačnosti zaista ne pomaže.
To su deca bez pratnje.
Oni su deca, oni su očajni i gladuju.
Kao i mnogi siromašniji britanska deca.
Britanska deca se ne suočavaju sa
pretnjom neposredne nacističke invazije.
Gđo Vinton, drugi ljudi čekaju.
Ako vam ne smeta...
Mladiću, imam nešto da ti kažem. Sedi.
Došao sam ovde pre 30 godina, iz Nemačke, da se udam.
Podigao sam svoju porodicu ovde.
Moj muž je sahranjen ovde.
A ono čemu se najviše divim u ovoj zemlji,
je njena posvećenost pristojnosti, ljubaznosti i poštovanju drugih.
Odgajao sam sina u skladu sa ovim
vrednostima i on je u Pragu, sada,
dok govorimo, sprovodimo ove vrednosti u praksi.
Samo tražim od vas da uradite isto.
Da li je to previše za tražiti?
Postavite svoja pitanja, gđo Vinton.
Hvala vam. Sada, treba mi da se koncentrišeš i da budeš vrlo jasan.
Ona ima 12 godina.
Je li to tvoja sestra?
Ne znaju čija je beba. Niko ne zna.
Ona pomaže da se brine o njoj.
Ali šta je sa roditeljima?
Hm, odvedeni ili mrtvi.
U redu.
Hajdemo dalje.
Ovde Mejdenhed, 3310.
Nikolas i Grete Vinton. Molimo ostavite poruku.
Zdravo tata.
Samo proveravam da vidim jesi li dobro.
U redu smo. Upravo sam bila na klinici, sa bebom je sve u redu.
Mama kaže da razmišljaš šta da radiš sa aktovkom.
Hm...
znam da ti to neće biti lako.
Ovde sam ako želiš da pričamo o tome.
Nadam se da mnogo plivaš.
U Minhenu, Nacisti su odveli moju braću.
Moji nećaci su pokušali da ih spreče...
12, 10 godina, samo dečaci.
Pretučeni su i bačeni niz stepenice i odvedeni u logore.
Eva i Vera.
Ovo su momci moje sestre, Honza i Tomi.
Naše prezime je Diamantova.
Oh, hvala.
To je Vera.
Eva.
Honza, Tomi.
Oh, šta se desilo ovde?
Pala je. Skijanje. Ona voli planine.
Oh. Voliš... voliš skijanje?
Volim skijanje.
Skijanje i plivanje.
A plivanje? I ja isto.
Jutro, Rudi. - Jutro.
Da li biste mogli da me pozovete na ovaj broj?
Naravno. Daj mi trenutak. - Hvala vam.
I gdine Vinton, imate telegram.
Oh. Hvala.
BRAĆA KROUZ LONDON W.C1 VINTONE, DOSTA JE HEROJSKOG RADA OČEKUJEMO TE U KANCELARIJI... U PONEDELJAK
Gdine Vinton, vaš poziv. Kabina br. 2.
Niki, nećeš mi verovati šta traže. - U redu, spreman sam.
Poseban zahtev za vizu za svako dete.
Pojedinačni sponzor koji mora da obeća da će platiti sve potrebe deteta.
I naknada od 50 funti za plaćanje njihovog eventualnog povratka.
50 funti? - Da, znam. Čekaj, ima još.
Lekarsko uverenje, uh, i
hranitelj koji će brinuti o
detetu do 17 godina ili dok
ne budu u mogućnosti da se vrate kući.
Hriste, Niki!
Da.
Niki?
Gdine Slonek. Zdravo. - Zdravo zdravo. uh...
Predomislio sam se.
Evo, uh, fotografija, verujem da ćete im sada pomoći?
Jan. Petr.
I... Karel. Karel. - Karel.
Kada će ići... molim te?
Šta sam propustio?
Niki je samo rekao da moramo pretpostaviti da se ovo dešava.
Da.
Premeštamo decu. - U velikim grupama. Vozom.
To je dvodnevno putovanje, što bi značilo prelazak Holandije
i Holanđani su zatvorili svoje granice za jevrejske izbeglice.
I morali bi da pređu Nemačku. - Da, ali oni bi samo prolazili
i imali bi britanske vize.
Sa britanskim hraniteljima koji čekaju.
Pa, to jest, ako možete naći britanske hraniteljice.
Na toj listi je hiljadu dece.
Dobrodošlica možda neće biti tako topla kao što svi zamišljate.
Onda moramo da zagrejemo stvari.
Moramo da pokrenemo štampu.
Pokreni ih i na našu stranu.
Obični ljudi ne bi to podneli da znaju šta se zapravo dešava.
Imaš puno vere u obične ljude.
Jesam jer sam običan čovek.
Tako da sam.
I ja.
Pa, izvoli.
To je upravo ono što nam treba, zar ne?
Vojska običnih.
Niki, trebalo bi da se vratiš u London i prikupiš sredstva.
Podigni smrad.
Ja mogu da uradim. Nema problema.
Šta je sa tvojim poslom u banci?
Pa, berza se zatvara u pola tri.
A ja ću se pobrinuti za ovaj kraj.
Uz Haninu pomoć? - Naravno. - O Bože.
Mi zapravo ovo radimo, zar ne?
Evo dečjeg odeljenja BCRC-a. - Ne postoji. - Sada postoji.
Svi oni za.
Niki, ako mogu.
Šta radiš? - Izvinite.
Bože moj.
To su tvoje čarape?
Gledaj, trebaće ti nešto za svu tu papirologiju.
Hvala.
Za Tajmsovov odeljak za pisma.
Poštovani ser, upravo sam se vratio iz Praga,
gde sam procenjivao sudbinu izbeglica u gradu.
Među mnogim nesrećnim dušama,
Našao sam oko 2.000 dece
živi u vlažnoj,
prenaseljeni kampovi.
Prenaseljeni, nesanitarni logori. - Da istina.
U jednom od kampova, nekoliko je već podleglo bolesti.
Video sam majku kako ljulja svoje mrtvo dete.
Hiljade koje se bore da prežive
suočeni sa pretnjom nacističke invazije
i strahote koje će doneti.
Radimo na evakuaciji ove dece vozom hitno na bezbednost u Britaniji.
Hoće li ljudi pomoći donacijama ili hraniteljskim domovima?
Molimo kontaktirajte gdina Nikolasa G. Vintona,
Britanski savet za Izbeglice u Čehoslovačkoj, Dečji odsek.
20 Villov Road, NV Three...
Lutalica se vraća!
Gadno, Niki, Hart je bio apoplektičan.
Aha dobro. - Ode tvoj bonus.
Majko.
Izvinjavam se. Hvala.
Video sam tvoje pismo u štampi. - Pa, onda shvatate hitnost.
Proces...
Našu prvu grupu čini 20 dece koja su najteže.
Oni će stići vozom na stanicu Liverpool Street za 2. nedelje.
Da, 2. nedelje, dve nedelje.
Zbog toga tražimo vašu pomoć da ubrzamo proces.
Prijave se obrađuju redom.
Proces zahteva vreme. - Nemamo vremena.
Nemačka vojska je mogla da pređe granicu svakog dana.
Gdine Ledbeter, ovo su vaša deca, zar ne?
Jesu. - Ima ovakvih porodica, kao i vaših,
koje žive u uslovima koje ne možete zamisliti.
Nad njima visi ratna pretnja.
Ono što su oni uradili za vas je da se suprotstavi nacistički ekspanzionizam.
Sve što traže, zauzvrat, je privremeno utočište za svoju decu.
Od kakvog god užasa tek dolazi.
Nije li to najmanje što ova zemlja treba da ponudi?
Pod uslovom da je vaša papirologija uredna... - U savršenom je redu.
Onda ću dati sve od sebe.
2. nedelje, gde ćemo naći novac?
Naći ćemo ga. - Za 2. nedelje?
A hraniteljske porodice? - Znam. Uradićemo to.
Olga Santer... - Santer, da.
i Petr Slonek. - Slonek, Petr, da.
U redu. To je početak.
Jan Slonek, broj 174.
Petr Slonek, 144.
Roza Lenart,
broj 529.
Dobro.
Tomi Katčinski, broj 9. Majkl Lapert, 46.
Landesmen, 19. - Sledeći.
Džakov broj 24
Imam porodicu iz Šropšira koja će
uzeti devojčicu, od 8 do 11 godina,
i gdina i gđu Horell koji
će uzeti dečaka, samo jednog, ali
idealno ispod osam godina i smeđe kose.
Eto ga.
Martin.
Žao mi je što nisam bio sa vama u Pragu.
Nimalo.
U svakom slučaju, sada sam ovde. Šta mogu da uradim?
Pa, imamo, uh, 20 dece spremne da
putuju i samo osam hraniteljskih domova.
Ima dosta ljudi koji bi rado uzeli dete,
ali ne mogu da podignu garanciju od 50 funti.
Dakle, to je ono što nam je trenutno najpotrebnije. To je novac.
Pusti me da obavim neke pozive.
Telefon?
Pođi sa mnom. kafu?
Niki, pet funti!
Pet funti, 20 funti od vodiča za devojke i onda...
To je 100 u jednom danu!
A onda je Pikčur Post podigao 90 funti.
Spreman? Imamo hraniteljske
porodice za, uh, Marliju Keler,
uh, Kristinu Novotku... - Mm-hmm.
Blizanci Blaufrank. - Da.
I Jan i Petr Slonek.
A njihov brat?
Ne. Niko ne bi uzeo sva 3.
Bože.
Reci im da neće dugo proći.
Uskoro ćemo ih pomeriti.
Niki, postaje sve teže ovde.
Još dve osobe sa Dorinine liste su nestale.
Ne znam koliko imamo vremena.
Hajde onda. Dobri momci.
Izvolite, dobri momci.
U redu.
Hvala Bogu da si ovde. Bio sam zabrinut.
Tako mi je žao.
U redu, u redu, u redu.
Petr Slonek. - Slonek. Petr i Jan.
174.
Hvala vam.
144. - 144.
Dakle, to je samo jedan koji nam sada nedostaje.
Proverite ih sve.
Ovo je naš voz.
Zdravo.
141. - 141.
Hajde, onda, idemo.
Hajde, hajde, idemo.
Dobro. Dobro.
Dobra devojka.
Voz na peronu 8 ide u 9:25 za Ipsvič.
Staje u Šenfildu, Čelmsford,
Vitam, Kolčester, Meningtri i Ipsvič.
Voz koji sada stiže na
peron jedan kasni u 8:47...
međunarodni voz od Harviča
do londonske ulice Liverpul.
Ostanite... Ostanite zajedno, svi.
Vrlo dobar.
Trevore! Trevor.
Uspeo si. Nazdravlje. - Da.
Evo, dozvolite mi da vam pomognem.
Ovamo, ovamo.
Da li ste dobro?
Dakle, gdin i gđa Vilou... Vilougbi?
Evo.
Nina, Olga. Olga Santer.
I gdin i gđa Gudfelou.
Da. - Evo.
Nina. - Zdravo.
Dobar dan.
Jan i Petr Slonek.
Drago mi je. - Petre?
Mi ćemo se pobrinuti za tebe. - Zdravo.
Iskren. - Hajde, momci, - idemo kući.
Hvala vam.
Gdin i gđa Harlaend?
Harlend?
Zdravo, Niki.
Oh, zdravo, Džef.
Hoćeš da prođeš?
Da, hvala.
U redu?
Da, naravno da jesam.
Ne morate izgledati tako nervozno.
Ne mogu si pomoći.
Kad god te vidim da dolaziš, znam da će me to koštati bogatstvo.
Oh, sve u dobrom cilju.
Dakle, koji je ovaj put?
Samarićani? MEenkap? Abifild?
Oh, nešto novo. Ili bolje rečeno, staro.
Sedi, Niki.
Da. Hvala.
Reč je o, uh, dokumentima iz II svetskog rata, prilično relevantnim za danas.
Rat?
Da. - Oh, uzbudljivo je.
Bliži se, uh, 50. godišnjica izbijanja.
Da, pretpostavljam da mora biti.
Da, planiramo seriju specijalnih izdanja.
Oh. - Gde ste služili? Vojska, mornarica?
Pa, to nije ni ovde ni tamo, zar ne?
Da, kladim se da imaš neke priče.
Stvarno se ne radi o meni.
To je zapravo veoma važno. to je, uh,
o izbeglicama.
Izbeglice?
Da.
Ja stvarno ne vidim ugao Maidenhead kod izbeglica.
# Želimo da budemo poznati.
# Želimo da budemo na TV-u.
# Slavni, slavni, slavni, slavni
Halo? - Zdravo.
Pogodi ko je ovo?
Oh, dobar dan. - Dobar dan.
Sastajem se sa gdinom Martinom Blejkom.
Hvala.
Oh, svakako. - Hvala.
Ako želiš da me pratiš? - Da. Hvala vam.
Zdravo, Martine. Hvala. Kako si?
Niki. - Drago mi je da te vidim.
Dakle, slobodna si za nekoliko dana?
Da. Izgleda, zar ne?
Vreme je da se uhvatimo. Drago mi je.
Da, nije mnogo vremena, bojim se,
jer, um, dat mi je spisak obaveza, znaš?
Grete sve reorganizuje, pre nego što beba stigne.
O da! Deda. Jesi li uzbuđen?
Ne, prokleto sam prestravljen. - Zašto?
Ne znam. - Biće zabavno, siguran sam.
O, zaista? Ako tako kažeš.
Uh, u svakom slučaju, trenutno, mi samo,
um, bacamo mnogo starih stvari, znaš? I, uh...
Nagomila. - Da jeste. Da.
Morate biti nemilosrdni.
Znam.
Da. Dosijei kutija i, uh, zapisi svih starih dobrotvornih radova, znaš?
Uvek si bio tako zauzet.
Oh, da.
Volontiraš li još uvek sa Samarićanima?
Ne, ne. Izbacili su me. - Šta? Zašto, zaboga?
Žena, uh, javila mi se i
rekla da planira da se ubije.
Rekao sam, "Oh, draga, mora da postoji nešto drugo što bi radije radila."
Nisi. - Da rekao sam.
Rekla mi je da želi da poseti ćerku u Americi.
Ali njen doktor ju je upozorio da će je putovanje verovatno ubiti.
Rekao sam, "Pa, to je upravo ono što želiš, zar ne?"
"Da budeš ubijena?"
Da, pa, dobro se nasmejala. Obojica smo se dobro nasmejali.
Otišla je u Ameriku. Videla je ćerku.
Bilo mi je divno. Vratila se, bila je srećna kao ševa.
Oh.
Ali, uh, ooh, Samarićani. Oh, Bog ih blagoslovio.
Pravo su me zajebavali, oprostite na mom francuskom,
i, uh, rekao mi je da sam prekršio sva pravila.
Pa, znaš, nisam mogao samo da sedim tu, zar ne?
Mislim, slušaš gomilu usamljenih ljudi,
kad je bilo nešto što sam mogao reći da ih razveselim.
Možda biste ipak želeli da usporite.
Šta, sa bebom.
Zašto bih želeo da usporim?
Oh, da uživaš.
Uradio si dovoljno.
Ne. Nikada nije dovoljno, zar ne?
Da li vam je, uh, trebalo više vremena sa vinskom kartom?
Oh, da, hm...
Imaju lep Chateau Neuf.
Imaćemo Chablis.
Oh, Bože. - Hvala vam.
Gde smo sad bili? - O da.
Kad sam čistio sve papire, naišao
sam na ono staro, uh, spomenar iz Praga.
Sećaš li se toga? - Sećam se. Da, nećeš valjda to da izbaciš.
Ne, mislim da bi to mogao biti prilično važan mali rekord, na svoj način.
Znate, puna istorije iz koje treba da učimo.
To je. - Da.
Vidite, možda bi se, ovaj, Viener arhivu moglo dopasti. U Londonu.
Da?
Znam ljude u odboru, mogao bih to da pomenem.
Da, pa, verovatno će samo skupljati prašinu tamo.
Mislim, pokušao sam da ga pokažem
uredniku novina Maidenhead, kako se to zove?
Oglašivač ili tako nešto.
I, um, to je smešno jer kada sam
mu rekao za izbeglice, rekao je,
"Ne razumem baš ugao Maidenheada. "
Pa, uh, on je malo kreten, stvarno.
Pa, možda biste želeli da ga poklonite muzeju.
U Pragu? Ili u Izraelu? Većina dece su ipak bili Jevreji.
Prag.
Pa da.
Reci mi nešto...
Jesi li ikada razmišljate o deci i šta im se dogodilo?
Da, da, jesam. S vremena na vreme.
Jesi li ti?
Ne baš.
Pa, možda malo, nedavno.
To je neverovatno. Šta si postigao.
Oh, ne razmišljam o tome tako. - Ne, ne, ne, ne, mislim to.
Zaista.
Mislim, trebao bi biti ponosan.
Dobro. - Spasite jedan život, spasite svet. Znaš?
Pa, nije se čime hvaliti.
Mislim, pogledaj Doreen i, uh, Trevora.
Uradili su mnogo više od mene i preuzeli su sve rizike.
I zapravo su ostali u Pragu.
Znaš, Niki, reći ljudima nije hvalisanje.
Ne.
Hampsted, 7946.
Nemci su jutros prešli granicu.
Oni su već preuzeli ministarstvo.
O Bože.
Hitlerova povorka je upravo prošla pored hotela.
Mahao je.
Šta ovo znači? Za nas?
Moram da idem. Moramo da proverimo sigurne kuće.
Samo budi oprezan.
Dorin? Dori...
Ovde nije bezbedno za njih. Molim vas, odvedite ih kući.
Samo se uverite da su sve liste zaključane.
Dauning strit je savetovao da ovakav
razvoj događaja ne znači da je Nemačka u ratu.
Smatra se da su Nemci zauzeli administrativni položaj u Čehoslovačkoj,
zamenivši vladu u Pragu.
Letovi iz Praga... - Šta se dešava sada?
Radićemo više.
Umesto da stojimo ovde i krčimo ruke od očaja.
Treba nam još vozova.
Činimo sve što je potrebno da se to dogodi.
Nalazimo još domova. Brže smeštamo decu.
Radimo koliko možemo. - Ipak, nije dovoljno, zar ne?
Vidi, ne možemo... ne možemo izneveriti ove ljude.
Pa, kažu nam da su granice i dalje otvorene.
Stvar je u tome da sada svaka viza mora da bude odobrena
i pečatom Gestapoa.
Kopilad su sada svuda u krvi.
G. Vinton? - Oh da. Oh, zdravo.
The Nev Statesman.
O, zdravo.
Uh, hoćemo li razgovarati dok idemo?
Uh, da, molim.
Mislim da ne mogu da se setim ikada video nešto tako pokretno.
Koliko ih ima? Mora da ih ima, uh, skoro sto.
Uh, da, da. Pa preko stotinu.
Zdravo. Uh, a ovo je naš najveći transport do sada.
A ovo je tvoj četvrti voz. Ima li još planiranih?
Da apsolutno.
Peti voz je udaljen samo nekoliko nedelja
sa više vozova koji su već rezervisani.
Osmi je potvrđen, a deveti u pripremi
i, hm, stotine dece spremne za ukrcavanje,
ali ima još hiljade onih kojima je naša pomoć potrebna širom Čehoslovačke.
A ovo su deca koja su beskućnici, gladuju.
I ne znamo koliko dugo će granica ostati otvorena.
Dakle, očajnički su nam potrebne donacije i hraniteljski domovi.
Halo? - Niki.
Niki, ja sam.
Um, vidi, jedan ili dva nam nedostaju sa sledeće liste.
Nestala? - Da, ne znam.
Ili su se uspaničili ili... ili su uhapšeni.
Uh, tačno. Pa, bolje da mi daš njihova imena.
Ovaj, ah.
To je ona. Lenka Vajs.
Bila je i beba.
Prokletstvoi.
Niki, moraš znati da ih ne možemo sve spasiti.
To morate sebi da oprostite.
Ako želite Ledbeter, on je na svome.
Nedelja u Istbornu, sramota zbog kiše.
Gledaj, hitno mi trebaju tri vize za
odlazak u transport Prag sledeće nedelje.
Izvinjavam se. Tu ti ne mogu pomoći.
Trevor. - Da li je sve u redu?
Slušaj, nedostaju nam tri vize,
Isabel Keler i Eva i Vera Diamantova.
Da li možete nešto da uradite?
Ne znam šta radiš.
Ali ako radiš što mislim da radiš, ne želim da znam.
Voz polazi u osam.
Gde je on?
Biće ovde za ', ne brinite!
Gde je on? - Ne znam. - Trebao je biti ovde pre sat vremena.
Imate li ih? - Da. Imam ih.
Dođite da se oprostite od svoje rođake!
Pazite jedna na drugu!
Vaši rođaci će vem se uskoro pridružiti.
Napustili su Prag.
Da.
Zašto Engleska želi sve ove Jevreje?
Gđica Hauson iz Putnija, molim.
Diamantova, Eva.
Hm, ovde, Molimo vas. Uh, da, gdine.
Hvala vam, gđo MekFarlan.
Gđo MekFarlan?
Zdravo.
Hvala vam. Eno ih.
Hvala vam. Uh, Diamantova, Vera.
Drago mi je da smo se upoznali.
Gđica Rejnford.
Da. Izvinite izvinite me.
Zdravo draga.
Zdravo. - Hvala vam.
Izgledati činiti se napredovati.
Jesi li gladan?
Neko treba da kaže ovim ljudima da imaju decu samo privremeno.
Svi imaju porodice kojima se mogu vratiti.
Naši najhitniji slučajevi do sada.
Rezervisani su za voz, deveti voz, za 3 dana.
Molim vas, Ledbeter.
Uradićemo to. Naravno.
Hvala.
Halo?
Današnji glavni događaj.
Nemačka je napala Poljsku i bombardovala mnoge gradove.
U Britaniji i Francuskoj je naređena opšta mobilizacija.
Parlament je večeras sazvan za 18:00.
Mobilizacija mornarice, vojska i vazduhoplovstva...
Vintone, gde ideš? Vinton?
Sada ne možete ništa da uradite za njih.
Vinton!
Izvinite. Izvinite.
Izvinite. - Prestani da guraš.
Slušaj, šta se dešava sa međunarodnim vozovima?
Ne znam ništa više od tebe.
Ima voz koji treba da pođe iz Praga.
Morate odmah da idete na stanicu.
Ostajem da pomognem. - Ne, ne.
Ako te uhvate, ne mogu da te zaštitim. Idi sada!
Trevor.
Jeste li dobro? - Da, jesam.
Ja... idem nazad do Dorin.
Da li bi ja trebao... - Trebalo bi da odeš sada.
Imate svoje papire. Idi sa decom.
Vidimo se u Londonu. - Budi oprezna.
I ti. Zdravo.
Zdravo. - Zdravo draga.
Dobrodošli nazad.
Ah. Mm.
Izvoli.
Bože.
Dođi i vidi ovo.
Veliko iznenađenje.
Dobro...
Mnogo ste uradili. - Da. Želiš li šolju čaja?
Zdravo, gdine Vinton. Ovde Karl Kaplan iz Veinerove biblioteke.
Uh, Martin Blejk mi je dao vaše detalje. - Oh.
Imamo istraživača za koga mislimo da bi vaša arhiva mogla biti veoma zanimljiva.
Dakle, ako možete, pozovite nas na 01-636-7247.
Rado ćemo se čuti sa vama. Puno hvala.
Hm, samo sam to usput pomenuo.
Hmm.
Ali, uh, Martin, uh, upao je pravo u njih. I, uh... znaš..
Ali ne želim da to ide u biblioteku. - Zašto ne?
Oh, pa, neće nikoga naučiti ničemu zaglavljenom na polici.
Onda ih pozovi.
Razgovaraj sa njima.
Da. Pa, veoma sam zahvalan.
Dobro, radujemo se što ćemo te videti.
Hvala vam.
Kaži mi.
Pa, tu je žena koja želi da vidi spomenar.
Ona je istoričar, udata za nekog... čoveka iz Čehoslovačke.
Njegovo ime je Robert Maksvel.
Novinar?
Da, tako je i, uh, ona
vodi nekakvu konferenciju i želi da me upozna.
Elizabet Maksvel, ona sebe naziva Beti.
Ona je Francuskinja, očigledno.
Ja sam Nikolas Vinton. - Dobar dan. Očekivali smo vas.
Oh. Oh, hvala vam puno što ste prošli ovaj put.
Evo ga. Spomenar.
Um, odnosi se na neko vreme koje sam proveo Prag pre rata.
Malo je teško, bojim se.
Da.
Mnogo toga su samo turističke stvari.
Razglednice i tako dalje i tako dalje.
I, uh... Da, ima svih... To je to.
Postoje neka pisma koja se odnose na transport dece,
uh, u Britaniju. - Ah.
Ovo je 8. dece koje ste spasili? - Ne, ne. Bilo je to malo više od toga.
Ako okrenete stranice, možete videti.
Poslao sam te kartice, uh da ljudi, uh, biraju, znate?
I, moram reći da je to bilo kao,
hm, pomalo kao da prodajem sapun u
prahu, ako razumete na šta mislim.
Nisam mogao do kraja života da pomislim kako bih inače,
uh, mogao da nađem dovoljno porodica da uzmem toliko dece.
Uh, oprostite, ali o koliko dece govorimo?
Oh. Uh... 669. Uspešno smo se psmestili.
Vi... vi... doveli ste 669 dece iz Praga u Englesku?
Pa, mislim sa mojim kolegama Dorin Voriner,
Trevorom Čedvikom, i Hana i hm...
Ali bilo je toliko drugih ljudi umešanih,
znate, i moja rođena majka. Bila je od velike pomoći.
I pretpostavljam... Pretpostavljam da sam ja sada jedini ostao.
Bar mislim da jesam.
Uh, deca koja su precrtana su ona kojoj smo našli domove.
A lica koja nisu precrtana?
Ah, pa, oni su bili manje srećni
i, uh, to je bila lutrija, bojim se.
Pisali ste predsedniku Sjedinjenih Država?
Bio je debeo dobar.
Nikada mu se nisam javio.
Da, razočaravajuće je, Moram reći.
Oh, da, sada, ovi, uh...
To su imena dece i njihove nove adrese.
Izvinite, gdine Vinton.
Ovo nije baš ono što sam očekivala.
Oh, znate, da smo imali više novca, više vremena
i više podrške vlade, mogli bismo da uradimo mnogo više, mislim.
Prazne stranice?
Da. To je bio poslednji voz.
Nešto se desilo sa poslednjim vozom?
Da, bio je to 9. voz.
Bila je to naša najveća grupa od 250 dece i uh...
Bilo je to 1. septembra 1939.
Istog dana kada Hitler je napao Poljsku.
Sam početak rata. - Hana. Trevore!
Hana!
To je bio kraj toga.
Prokleti Hitler, to je sve što mogu da kažem.
Imali smo stotine hraniteljskih porodica koje su čekale,
spremne da ih dočekaju, ali da.
Hvala.
Uzmi mleko? - Uh, ne, hvala.
Hvala.
To je divno. Hvala.
Žao mi je.
Mora da ti je jako teško znajući šta se desilo sa tom decom.
Pa, ne znam šta se desilo, zar ne?
Izvedeni su iz voza, vratćeni svojim porodicama i
to je bio kraj toga.
Sigurno, skoro sam sigurna da su stradali u logorima?
Hmm.
Pa, možda ste u pravu za tu decu, gđo Maksvel.
Ali naučio sam da držim svoju maštu pod kontrolom.
Uh, tako da još uvek mogu biti od koristi
i da ne poludim.
Gdine Vinton,
oko 15.000 dece
otišlo je u koncentracione logore u Čehoslovačkoj
i, uh, manje od 200 njih je preživelo,
a vi ste spasili 669.
Oh.
Ah.
U svakom slučaju, najbolje bi mi bilo, uh, Bolje da idem
jer me žena očekuje a ja ne želim...
Ne želim da upadnem u nevolje, ako znate šta mislim.
Mnogo bih voleo da se držim vašeg spomenara, ako mogu.
Pa, u redu. - I...
uz vašu dozvolu, želeo bih da je pokažem svom mužu.
Siguran sam da će to smatrati veoma važnom pričom.
Oh. Pa, hvala.
Hvala vama.
Kao što mnogi od vas znaju, naša grupa je osnovana 1965.
da podstakne prijateljstvo između Mejdenheda i njegovih gradova pobratima širom Evrope.
Na aerodromu nas je dočekala Marija Beštler
i autobusom smo otputovali do Bad Godesberga, gde su nam pružili toplu...
U redu?
Gde su nam naše domaćice poželele toplu dobrodošlicu.
Hvala ti draga. Ne sapliću se, teško je.
Hej, Stiv. Ne napreži se, nećeš li?
Evo. Dozvoli mi. - Daj mi ruku.
O Bože.
Ne mogu da pređem preko celog prostora, tata.
Hej, mogao bi da staneš u ogradu za igru.
O, ne.
Izgleda divno, zar ne? Zar ne? - Da. zar ne, tata?
Da.
Ne pali ga.
Niki!
Pa jesi prošle godine, zar ne? - Nisam. - Da jesi i godinu pre toga. - Ne.
On voli da zadirkuje, zar ne? - Huh? - Oh, izgleda divno.
Neki od njih su novi, zar ne?
Pa, srećan Božić. - Srećan Božić.
Srećan Božić. - Živeli.
To je za tebe.
Oh.
Oh, ovo je zanimljivo.
Šta je to?
To je od urednika Sandej Mirora.
„Vrlo bismo želeli da objavimo veliki članak
„detaljiranje evakuacije deteta.
Ali... To je divno.
O da. Piše,
„Imajući na umu širi publicitet,
"pričao sam" u program BBC televizije mene To je život!" - Sigurno ne.
Da, žele da uđem i, uh, da
proverim istorijsku tačnost.
Ali to je tako glupa predstava.
Šta? - To je život! To je veoma glupa emisija.
Jeste.
Pa, veoma je popularna, zar ne? Mislim, mnogo ljudi to gleda.
Da idem sa tobom?
Zašto bi pošla sa mnom ako misliš da je to tako glupo?
Oh.
Zdravo. Gdine Vinton, veliko mi je zadovoljstvo što vas upoznajem.
Samo ću te provesti ovde.
Da. - Ovuda.
Šta tačno da radim? - Oh, oni će sve to objasniti.
Oh. - Samo je prošla. - U redu.
Hvala.
Kamera 6.
Možeš li doći sa druge strane?
Hvala.
30" do emitovanja.
Dobro, a ti si samo ovde.
Zar ne bih mogao da sednem dalje? - Bojim se da ne.
Oh, radije bih bio iza scene.
Ja... stvarno mi je žao.
Samo su mi rekli da te stavim ovde i ponestaje nam vremena.
U redu.
Ko je to?
Zdravo. Dobro veče.
I da li biste želeli da vas leči ovaj zubar u Batu koji se zove gdin F. Iling?
Ester.
Sada je na videlo izašla izvanredna priča,
o mladiću koji je pre mnogo godina posetio Prag
i ono što je tamo zatekao bila je užasna situacija.
Hiljade izbeglica su nasukane, žive
u očajnim uslovima i na milost i
nemilost Hitlerova skora invazija.
Ovaj mladić, koji se zvao Nikolas Vinton,
odlučio je da nešto mora da se uradi.
I tako je uspeo da spase 669 dece.
Ovo je njegov spomenar.
Sve vrste fascinantnih fotografija.
Možda možete videti...
Evo fotografije samog Nikolasa Vintona,
sa jednim od dece koju je spasao.
Ali najzad je lista sve dece koju je spasio.
Evo Vera Diamantova, sada Vera Gising.
Našli smo njeno ime na njegovoj listi.
I Vera je večeras sa nama. Zdravo, Vera.
Zdravo. - Sad, trebalo bi da kažem
ti da ti, u stvari, sediš pored gdinau Nikolasua Vintona.
Zdravo.
Hvala vam.
Ponovo sam se sastala sa svojom sestrom nekoliko godina kasnije.
A tvoji roditelji?
Moj otac je bio mučen, u Terezinu.
Mm-hmm.
A onda poslat u Aušvic.
A onda u drugu laboratoriju naš kamp.
Ah.
Jedan zatvorenik mi je rekao
mislio je da je upucan na Maršu smrti.
Hmm.
Moja majka je umrla od tifusa.
Tako mi je žao. - Ugovoreno u Belsenu.
Ali znala je da smo bezbedni.
Za majku je to sve.
I, um, moji rođaci, Honza i Tomi
bili u poslednjem vozu.
Da.
Mada ih, naravno, nikada više nisam videla.
Niki.
Žao mi je.
Žao mi je. Veoma mi je žao. Nemoj.
Ja ću.
Niki! Nisi me zvao nazad. Ostavio sam poruke!
Zar iz toga ne sledi da ne želim da razgovaram sa tobom?
Oh, hajde, hajde, pusti me da napravim komad. - Ne, hvala.
Hajde. To je tako briljantna priča, Niki.
Ti si heroj. Niki, Molim te. Molim te.
Šta... - Ne radi se o meni.
Niki, hajde, daj mi šansu.
Maidenhead, 3310.
Zdravo, gdine Vinton tamo, molim te?
Ne, nije dostupan. Mogu li da pitam ko zove?
Ovo je Katinka Blekford iz To je život!
Oh. Oh, sad vidim.
Još dvoje dece, a?
Oni... Zvali su posle prošlonedeljne emisije.
Da.
Oni tako očajnički žele da te upoznaju.
Ne moraš to da radiš.
Zar ne?
Zamolila sam ih da nam pošalju podatke o deci.
Neću ponovo da upadneš u zasedu.
Milena...
Pa, bože. Ova devojka je uradila veoma dobro za sebe.
Da.
Milena je sada Lejdi Grenfel Bejns.
Oh.
U redu.
Ko je to? - Hanuš.
Možda je to previše. Možda si uradio dovoljno.
Ne, ja...
Počeo sam celu stvar, pa...
moram da je završim.
Prošla nedelja je bila neverovatna za nas ovde u To je život!
Ispričali smo priču koja je dirnula srca toliko ljudi.
Bili smo oduševljeni odgovorom.
Jedan od ljudi koji je bio veoma
pogođen prošle nedelje je sa nama večeras.
Milena Flajšman, sada Lejdi Grenfel Bejns je
takođe bila jedno od dece koju je Nikolas Vinton spasao.
Milena, koliko sam razumeo, još uvek
imaš pločicu sa imenom koju si nosila
oko vrata kada si stigla ovde kao devojčica.
Da, nosio sam ovo oko vrata i
ovo je prava propusnica koju smo dobili da dođemo u Englesku.
Dakle, ja sam jedno od dece koju ste spasili.
Gdine Vinton, pošto vas je upoznao sa Milenom,
postoji još neko o kome bismo želeli da vam pričamo.
Hanuš Šnabel je bio samo 11 kada je došao ovamo.
Imamo njegov pasoš
sa svim službenim pečatima u njemu.
Ne znam da li možeš da vidiš,
ali ovako je stigao.
I rekao nam je...
„Ne znam kako je organizovano moje spasavanje.
„Nisam imao pojma kada sam ostavio roditelje na stanici u Pragu
„da ih više nikada neću videti.
"Moj stariji brat Franza je trebalo
„da dođem ovde vozom u septembru,
„ali je izbio rat i više ga nisam video.
„Nadao sam se tokom celog rata da će preživeti,
„ali su u koncentracionom logoru ugasili gas.
„Često sam se pitao ko je odgovoran
„za organizovanje mog spasavanja.
"Vrlo bih voleo da ga upoznam"
"i hvala mu što je pomogao nama deci"
„bez ikakve nade u priznanje.
Hanušovo ime je uključeno u spisak gdina Vintona.
I Hanuš je večeras ovde sa nama.
Oh.
Hvala vam.
Sada, ne želim da vas požurujem.
Znam da ste dugo čekali na ovaj trenutak, ali
ćete moći da razgovarate sa Hanušom kasnije.
Međutim, naše veče nije sasvim završeno.
Mogu li da pitam, ima li večeras neko u
publici ko duguje život Nikolasu Vintonu?
Ako ima, možete li ustati, molim vas?
Gdine Vinton, želite li da se okrenete?
Možete upoznati sve ove ljude kako treba nakon programa.
U međuvremenu, gdine Vinton,
u ime svih njih, hvala vam puno.
Vidiš li dedu?
Zdravo. Zdravo, Vera. Uđite. - Oh, Niki.
Zdravo.
Dobro, prođi. Zdravo. - Zdravo.
Kako se zoveš? - Zdravo, -
Ja sam Verina ćerka. - Zdravo.
Drago mi je da smo se upoznali. - Zdravo. Proći.
Ovo je prelepo.
Oh, ovo je Nikola.
Oh, zdravo. Zdravo. - Moja ćerka.
A ovo je Rebeka, moje malo unuče.
Vau. Zdravo. - Kaži Zdravo. "
Zdravo. Dakle, imate bazen. - Imamo bazen.
Niki, utišaj muziku, draga.
Zdravo, mladiću. Zdravo.
Dobro, ipak budi oprezan.
Ne prebrzo.
Oh, prelepo je, zar ne?
O moj Bože.
Dragi, moraš biti veoma oprezan ovde.
Oh, imaš divan bazen, Niki.
Da. Volim da plivam.
Sećaš se? - Mm.
Svi imate peškire? Da, da, da, da.
Možemo li ući? - Da!
Kakva je temperatura? - U redu je ako si pingvin.
Hajdemo malo, hoćemo li?
Oh. Imam te!
Oh!
Nije li to divno.
Prateći program "To je život",
na stotine izbeglica ostvarilo je kontakt sa Nikolasom Vintonom
Sebe su zvali "Nikijeva deca"
Ostao je blizak sa njima, sve do svoje smrti u 106. godini.
Vintonovi su spomenar donirali Jod Vašem Svetskom memorijalnom centru holokausta u Izraelu.
Nikolasa Vintona jekraljica Elizabeta II proglasila za viteza za humanitarnu službu
i primio je najviše odlikovanje Češke republike.
Dorin Variner je ostala u Pragu
dok pretnja hapšenja od Gestapoa nije postala prevelika.
Pre njene smrti, 1972, odlikovana je OBE-om za njwen rad u Pragu.
Trevor Čadvik se vratio da bi se pridružio Kraljevskom vazduhoplovstvu,
preživeo je rat, i umro 1979.
Mnoge hrabrie čehoslovačke volontere uhapsio je Gestapo
i odvedeni su u nacističke logore.
Procenjuje se da danas ima 6.000 živih ljudi spašenih iz Praga.
Neki od ovih ljudi bili su prisutni u publici u studiju u ovom filmu..
Preveo: suadnovic