‫אולי בשלב מסוים בקריירה שלי‬ ‫אוכל לגלם דמות‬
‫ולהמציא תרחישים שמרמזים ‬ ‫איכשהו על החיים שלי,‬
‫אבל אולי לא נכונים לגמרי.‬
‫אבל אני חייבת לכתוב לפי מה שאני מכירה,‬
‫רק ככה אני יכולה לבטא את עצמי באמת‬
‫וליצור שיר ממש כן ואמיתי.‬
‫אז כל עוד יש לי סיפורים, אספר אותם.‬
‫דואה ליפה היא זמרת ויוצרת מלונדון‬
‫שפצחה בקריירה המוזיקלית שלה‬ ‫כשעדיין הייתה נערה מתבגרת.‬
‫ב-2018 היא זכתה בפרס הבריט‬ ‫לאמנית סולו בריטית,‬
‫ובשנה שלאחר מכן היא זכתה בגראמי‬ ‫לאמן החדש הטוב ביותר‬
‫ואלבום הבכורה שלה הגיע למעמד פלטינה.‬
‫באלבום השני שלה, Future Nostalgia,‬
‫היא חזרה לשתף פעולה עם אנשים‬ ‫שעבדה איתם בעבר‬
‫כדי שיעזרו לה ליצור שירים‬ ‫שהסתכלו אחורה, על המקום שבאה ממנו,‬
‫והסתכלו קדימה, על המקום שאליו מועדות פניה.‬
‫אבל עם השיר Love Again התחילה ההשראה‬
‫מהתחושה שלה באותו רגע.‬
‫אני רישיקש הירוויי וזוהי "מאחורי השירים".‬
‫- סדרה תיעודית מקורית של NETFLIX -‬
‫אנחנו מצלמים.‬ ‫-באמת?‬
‫כן, אנחנו מוכנים להתחיל.‬ ‫-קדימה.‬
‫טוב...‬
‫את יכולה לספר לי על היום‬ ‫שבו התחלת לעבוד על השיר הזה?‬
‫עברתי תקופה חרא בחיים האישיים.‬
‫אני לא יודעת אם מותר לי לקלל בתוכנית.‬
‫עברתי תקופה חרא בחיים האישיים.‬
‫הגעתי באיחור והיה כזה בלגן,‬
‫ופשוט נכנסתי לאולפן ואמרתי, "טוב,‬
‫אולי כמה דברים צריכים להסתיים‬
‫ואני צריכה ליצור אנרגיה חיובית חדשה בחיים.‬
‫נשמע כאילו אני מדברת בצופן?‬
‫כי ברור שאני מדברת‬ ‫על מערכת יחסים ועל אהבה.‬
‫הייתי בשלב במערכת יחסים לטווח ארוך עם...‬
‫מישהו שלא כל כך אמר לי את האמת,‬
‫וחשבתי, "אני צריכה להשתחרר מזה וזה לא...‬
‫בריא לי."‬
‫אני רואה בעצמי כזאת אישה חזקה.‬
‫אבל היו כל כך הרבה רגעים‬ ‫שבהם נקלעתי למצבים‬
‫שבהם בכלל לא זיהיתי את עצמי.‬
‫כשאתה עם אדם כלשהו‬ ‫ומערכת היחסים כל כך קרובה‬
‫ואתם יחד כל כך הרבה זמן ואז זה נגמר,‬
‫אתה מרגיש שלא תוכל למצוא או להגיע למצב‬
‫שבו או כל להגיד, "אני מאוהב שוב."‬
‫ודואה הרגישה שהיא איבדה את הכוח שלה.‬
‫קופי הוא כותב מדהים שעבדתי איתו‬
‫מאז שהתחלתי לכתוב שירים.‬
‫קופי הוא כמו המגדלור הרוחני שלי.‬ ‫תמיד תמכנו זה בזה,‬
‫במיוחד במצבים של אהבה מטורפת.‬
‫היא משפחה בשבילי, אז...‬
‫היא בהחלט עברה כמה דברים אישיים,‬
‫והיא ממש רצתה לבטא את זה.‬
‫קופי אמר, "אולי אנחנו צריכים‬ ‫להתחיל להכניס את זה לשיר."‬
‫זה פשוט נשפך לחדר.‬ ‫-כן.‬
‫באתי מוקדם באותו בוקר,‬ ‫ולא ממש הקלטנו שום דבר‬
‫בימים האחרונים. אמרתי,‬ ‫"צריך להקליט משהו מגניב."‬
‫קוז הוא תמיד האיש מספר אחת‬ ‫שאני אוהבת שנמצא באולפן.‬
‫אני מרגישה שתמיד קלענו בול‬ ‫בסאונד של האלבום יחד.‬
‫ואז הגשר פעמיים, אני אוהבת את זה.‬
‫אמרנו שננסה לעשות דברים קצת ישנים.‬
‫ג'מירוקוואי, פרינס, בלונדי...‬
‫- קלטת מיקס -‬
‫הרבה השפעות שלי מהילדות הן שירים ומוזיקה‬
‫שההורים שלי שמעו.‬
‫רציתי לנצל את התחושה הזאת וליצור משהו‬
‫עם טוויסט מודרני ומרענן.‬
‫חשבתי, "מעניין אם אוכל ליצור אלבום‬
‫שמבוסס על הזיכרון הזה‬ ‫ולגרום לאנשים להרגיש‬
‫את מהש אני מרגישה בכל פעם שאני שומעת‬ ‫את Cosmic Girl של ג'מירוקוואי.‬
‫התחלתי לשחק עם הסינתיסייזרים האנלוגיים‬
‫ומצאתי רצף אקורדים.‬
‫זה היה די בסיסי.‬
‫והריף של הגיטרה מלמעלה‬ ‫וקצב תופים במהלך השיר.‬
‫זו הייתה הגרסה הראשונית, ככה הכול התחיל.‬
‫אחר כך גיטרות אקוסטיות.‬
‫טוב.‬
‫בכל פעם שאני עובדת עם צ'לסי,‬ ‫השירים תמיד מתחילים בגיטרה.‬
‫וצ'לסי כל כך מצחיקה. היא כזה,‬
‫"קדימה, בואי נקליט את השיר‬ ‫ונלך לשתות בירה בפאב."‬
‫אבל יותר במבטא של תושבת ליברפול.‬
‫אני פשוט אקיש כש...‬
‫מבחינתי כל הזדמנות ללכת לשתות,‬
‫אני כזה, "קדימה, בואו נלך לעשות הפסקה."‬
‫זה לא נשמע טוב...‬
‫נכנסתי לסשן,‬
‫והם פשוט התמזמזו עם הגיטרות, הם עשו...‬
‫"אוף, נראה לי שאני מאוהבת..."‬
‫"אבל אוף, בגללך התאהבתי שוב"‬
‫אני לא זוכר למה אמרנו את זה,‬
‫אבל אני יודע שדואה אמרה מהר...‬
‫"לא, אנחנו לא אומרים 'אוף'."‬
‫אמרתי, "חייבים להיפטר מה"אוף".‬ ‫אין מצב שנגיד את זה.‬
‫היא אמרה, "לא, אחי, לא. זה 'לעזאזל'."‬
‫"אבל לעזאזל..."‬
‫זה הרבה יותר טוב.‬
‫"בגללך התאהבתי שוב..."‬
‫כן, נראה לי. אני אוהבת גם את הבית החדש.‬
‫הכבוד והאהבה שלי לדואה‬
‫נובעים מכך שהיא מלכה.‬
‫בסדר, בואו נעשה את זה.‬
‫היא לגמרי בשליטה.‬
‫היא לא סגורה בכלל.‬
‫אני מתה על האנרגיה הזאת.‬
‫כשמכירים אנשים ואפשר להרגיש איתם בנוח,‬
‫אני יכולה להיות כנה ולדבר על דברים‬ ‫אישיים מאוד מבחינתי,‬
‫ואני יודעת שזה לא ייצא מהחדר,‬ ‫אלא אם כן זה בצורת שיר.‬
‫...זה פתאום עובר ‬‫לגשר‬‫,‬‫ ‬‫ואז הקטע הזה חוזר.‬
‫דואה פועלת מתוך כנות.‬
‫היא מראה מה היא מרגישה.‬
‫שורה מבלבלת, אבל אני אוהבת אותה.‬
‫"בגללך התאהבתי שוב", כולם מרגישים את זה.‬
‫יש פרידה.‬
‫את חושבת, "אף פעם לא ארגיש ככה שוב."‬
‫התחלנו את השיר, והשיחה הייתה השיר.‬
‫הקטע הוא ש"בגללך התאהבתי שוב‬
‫ברגעים שבהם הרגשתי‬ ‫שאני לא יכולה להיות אני."‬
‫לא ידעתי אם אני מדברת לעצמי‬
‫או למישהי אחרת,‬ ‫אבל זו הייתה במידה רבה הזמנה.‬
‫חשבתי שאם אכתוב על זה, אולי זה יקרה.‬
‫אבל כנראה מלכתחילה היה לנו בית אחד.‬
‫"לא חשבתי שאמצא מוצא..."‬
‫"לא חשבתי שאשמע את לבי פועם כל כך חזק‬
‫אני לא מאמינה שנשאר לי משהו בחזה..."‬
‫ואז זה עבר ל...‬
‫"אני לא מאמינה שסוף סוף מצאתי מישהו"‬
‫מיד ידעתי שאני רוצה להכניס את זה לאלבום.‬
‫אבל זה לא היה ב...‬
‫פורמט שיר קלאסי,‬
‫שזה בית, קדם פזמון,‬
‫פזמון, בית, קדם פזמון, פזמון, גשר, פזמון,‬
‫הכול היה מבולגן,‬ ‫אבל זה נתן תחושה טובה.‬
‫אמרתי, "אולי זה לא צריך להיות‬ ‫בפורמט הזה. שיהיה."‬
‫קראתי את הספר על סטודיו 54 באותה תקופה.‬
‫דמיינתי את דונה סאמר,‬
‫כשהייתה כל הדרמה בתחילת השיר.‬
‫זה הולך ומצטבר ויש כזה...‬
‫ואז מתחיל השיר.‬
‫אז למזלי השכן שלי כנר מדהים‬ ‫ובחור טוב באופן כללי,‬
‫דרו ג'ורקה.‬
‫קוז שלח לי גרסה עם כלי המיתר.‬
‫אמרתי, "אלוהים, זה כל כך דרמטי.‬ ‫אני מתה על זה."‬
‫כלי מיתר נותנים לשיר כזה עושר‬ ‫וכל כך הרבה אלגנטיות מאחוריו,‬
‫וכשעומדים להיכנס לכזה שיר פאנקי,‬
‫זה כמעט בלתי צפוי.‬
‫הרגשתי שזה יהיה רגע נהדר באלבום.‬
‫חשבתי, "טוב, זה מושלם. זה ממש כיף."‬
‫הייתה דרושה עוד קצת עבודה,‬ ‫אבל לא ממש ידעתי מה חסר.‬
‫האמת היא שזה די קשה.‬ ‫-כן.‬
‫ישבנו באולפן לילה אחד,‬
‫וקופי התחיל לשיר את הריף מלמעלה...‬
‫חשבתי, "זה כמו מלחמת הכוכבים או משהו?"‬
‫- אל בולי עם לו סטון‬ ‫ותזמורת המונסיניור - "האישה שלי" (1932) -‬
‫זו רצועת חצוצרה משנות ה-30 של אל בולי.‬
‫הסאמפל, קלאסי.‬
‫קלאסי.‬
‫זה גם קצת רדוף, זה מה שאהבתי בזה.‬
‫קצת מפחיד, די מלחיץ...‬
‫אהבתי את זה. אמרתי, "בואו נכניס את זה."‬
‫אמרתי, "זה מתאים כמו כפפה."‬
‫זה רעיון נהדר להוסיף סאמפל לשיר בדיעבד,‬
‫אבל השיר בסולם שונה לחלוטין,‬
‫אז כשמכניסים אותו לשיר, זה לא ממש עובד‬
‫כי זה נשמע כמו זיוף מוחלט.‬
‫היה כזה סיוט להכניס את זה לשיר,‬ ‫לגרום לזה לעבוד.‬
‫פשוט ניסיתי כל תוכנה לתיקון גובה הצליל.‬
‫פשוט תלשתי שיערות.‬
‫אמרתי, "אלוהים אדירים."‬
‫אבל בסופו של דבר סידרתי את זה.‬
‫השתמשו בסאמפל ב-1997...‬
‫בשיר Your Woman של White Town.‬
‫זה כזה סאמפל נהדר.‬ ‫הוא לוקח אותי לשתי תקופות שונות.‬
‫לקטע זוהר וארט דקו של שנות ה-20 וה-30‬
‫ולאווירה של סטלנים בשנות ה-90.‬
‫אני אוהבת שמוזיקה‬ ‫ממציאה את עצמה מחדש כל הזמן.‬
‫אז השיר היה מוכן,‬ ‫אבל אני חושב שהשקענו לא מעט זמן‬
‫בסידור המבנה שלו.‬
‫השיר הזה לא היה ברור מאליו.‬
‫שינינו את העיבוד ממש עד המיקס הסופי.‬
‫שמנו את זה פה, את זה שם.‬
‫זה קשה כי זה מוזר, זה מה שירים‬
‫שבהם החלקים לא מוגדרים.‬
‫אנחנו לא ממש יודעים מה...‬ ‫-כשכתבנו אותם, הם היו רק חלקים.‬
‫אני אמרתי, "לא יודע."‬ ‫-זה היה...‬
‫מסיבה כלשהי היה לי רעיון מטורף.‬
‫אמרתי, "אולי כדאי‬ ‫שנשנה את כל המבנה ונעשה..."‬
‫"אני לא מאמינה..."‬
‫אמרתי, "למה זה לא נהיה הפזמון שלנו?"‬
‫ולרגע חשבתי, "זה יהיה נהדר, מדהים."‬
‫היו כל כך הרבה גרסאות והיא אמרה,‬ ‫"תחזור לדמו."‬
‫כל כך התעקשתי שזה יעבוד,‬
‫אמרתי, "תן לי לחיות עם זה."‬
‫אחרי שלושה ימים התקשרתי אליו,‬ ‫"אין סיכוי שזה יעבוד."‬
‫- בית שני -‬
‫באלבום הראשון שלי הרגשתי שהדבר הכי קל‬
‫הוא לשאוב השראה מרגשות עצובים‬
‫או דברים שמעצבנים אותי.‬
‫מצוברחת.‬
‫מצוברחת בטירוף, אחותי.‬
‫כשהתחלתי לכתוב, חשבתי,‬ ‫"שברון לב, אני יכולה לכתוב על זה."‬
‫אבל אף פעם לא רציתי לכתוב‬ ‫רק בלדות או שירים איטיים‬
‫או לבכות וכאלה. אני אוהבת לרקוד.‬
‫אז חיברתי בין שני הדברים.‬
‫אמרתי, זה בכי בריקוד."‬
‫הרעיון של Future Nostalgia,‬
‫היא רצתה שירגישו מיזוג של שני עולמות.‬
‫עצוב אבל מלא תקווה בו-זמנית.‬
‫אני חושבת שזה נובע במידה רבה מהילדות שלי‬
‫ומהתחושה שאני שייכת לשני מקומות,‬
‫אבל מצד שני לשום מקום.‬
‫עברתי בין כל כך הרבה מקומות.‬ ‫נולדתי וגדלתי בלונדון.‬
‫עברתי לקוסובו בגיל 11‬ ‫וחזרתי ללונדון בגיל 15.‬
‫אבל אני אסירת תודה על האזרחות הכפולה שלי.‬
‫זו כנראה הסיבה שאני כל כך אובססיבית‬ ‫להנגדה ולדואליות.‬
‫יוצרת שירים שמחים-עצובים‬ ‫או שירי בכי בריקוד.‬
‫אני מרגישה הכי טוב כשאני משחקת‬ ‫בשני רגשות בו-זמנית.‬
‫איפה הקלטת את השירה?‬
‫באולפני "ראק" בלונדון.‬
‫אז נתחיל...‬
‫"בהתחלה..."‬
‫הלכתי עם מפיקת השירה שלי, לורנה.‬
‫יש לי מלודיה...‬ ‫-מרי פופינס המלכה.‬
‫מרי פופינס המלכה.‬
‫היא עוזרת לי לדמיין רגשות.‬
‫יש חלקים שהם אמנם עצובים,‬ ‫אבל היא אומרת, "תשירי את זה עם חיוך."‬
‫כן.‬
‫- שירה -‬
‫-את שומעת את החיוך בקול שלך?‬ ‫ -אני שומעת את החיוך‬
‫כי ה"לעזאזל" הוא יותר כמו "לעזאזל".‬
‫כן, ממש טוב.‬
‫אז החיוך עוזר להגיע לזה.‬
‫יש לדואה גוון קול פשוט מדהים.‬
‫מזהים אותו מיד.‬
‫הוא כל כך עמוק.‬
‫אני אוהב שהוא עולה כי הוא נשבר.‬
‫הוא לא יפה מדי, הוא לא קול פופ מושלם,‬
‫אבל הוא כן קול פופ מושלם.‬
‫קול הדיבור שלי,‬ ‫אפילו בסרטונים לילדים קטנים,‬
‫נשמע כאילו אני מעשנת כל החיים.‬
‫אבל זה מפה של ילדה...‬
‫איך קוראים לך?‬ ‫-דואה ליפה.‬
‫כשהייתי בת תשע בערך,‬
‫הייתי הולכת לבי"ס לתיאטרון בכל שבת.‬
‫המורה שלי לשירה אמרה,‬ ‫"וואו, הקול שלך ממש נמוך.‬
‫כילדה לפעמים מציקים לך או נטפלים אלייך‬
‫או "קול של גבר" או מה שלא יהיה.‬
‫אבל זה היה בסדר וזה חיזק אותי.‬
‫- קולות רקע -‬
‫זאת השלישייה המנצחת.‬
‫שומעים קצת את הקול של צ'לסי וקצת את קופי.‬
‫תמיד כיף להוסיף את השירה.‬
‫אוי, אלוהים.‬ ‫-כן.‬
‫לכן השיר כל כך מיוחד.‬
‫יש בשיר משפט,‬ ‫"אני נועצת את השיניים בחוסר אמונה."‬
‫"אני נועצת את השיניים בחוסר אמונה‬ ‫כי אותך אני רוצה"‬
‫הרגשתי כל כך הרבה רגשות באותו שלב‬
‫שבאמת הרגשתי שאני נותנת ביס.‬
‫זה היה כל כך חזותי מבחינתי.‬
‫כאילו זה הקרום של היקום וחשבתי,‬ ‫"זה כל כך טעים‬
‫ואני באמת מרגישה הכול ואת כל הרגשות"‬
‫והגוף שלי הדהד.‬
‫אני מתארת רגעים לפני שאני עולה לבמה‬
‫כאילו הם ככה.‬
‫כי את כל כך מתרגשת ואת כבר מתה לצאת,‬
‫ואת כל כך לחוצה שזה כמו להיות חולה.‬
‫זה כל כך כיף ויש פרץ של אדרנלין.‬
‫קופי וצ'לסי קצת פקפקו בי בהחלטה הזאת.‬
‫אני לא זוכר בדיוק מי נלחם נגד השורה הזאת.‬
‫אבל...‬
‫כן, דואה ממש נלחמה על השורה הזאת.‬
‫אמרתי, "אני ממש מצטערת."‬
‫"אני לא יודעת אם אתם אוהבים אותה‬ ‫או שונאים אותה,‬
‫אבל זה דבר אחד שאני חייבת להשאיר‬ ‫כי זאת פשוט תחושה."‬
‫כשדואה שומעת משהו שנותן לה תחושה כזאת,‬
‫דואה תלך על זה.‬
‫- גשר -‬
‫ממש בסוף הגשר הוספנו עוד שתי פעימות.‬
‫רצינו לבנות את הרגע‬ ‫שבו אפשר לשאוב את האנרגיה...‬
‫ואז להחזיר את כלי המיתר הגדולים...‬
‫ולתת לזה להתפוצץ שוב, המכה הדרמטית הזאת.‬
‫דרמה היא שם המשחק, חמודים.‬
‫זה אחד הדברים המגניבים בעבודה עם דואה,‬
‫שמותר לעשות את זה.‬
‫זה פרויקט פופ עם שאיפה אמנותית אמיתית.‬
‫תוכלי לספר לי על השירה הזאת?‬
‫"בגללך התאהבתי שוב‬
‫בגללך התאהבתי שוב‬
‫בגללך התאהבתי שוב"‬
‫הדבר האחרון שאני עושה ברצועות‬ ‫הוא שירת אד ליב.‬
‫"שוב ושוב..."‬
‫לפעמים אני נלחצת כי אני חושבת שאזייף.‬
‫אני פוחדת לשיר חופשי,‬
‫אבל כשאני בתא השירה, האוזניות עליי,‬
‫יש כל כך הרבה תהודה,‬ ‫כמו בשירותים של בית ספר.‬
‫את כזה, "האקוסטיקה פה מדהימה!"‬
‫וכל מה שתשירי יישמע נהדר.‬
‫"בגללך התאהבתי שוב"‬
‫אחרי שכתבת את השיר הזה,‬ ‫את חושבת שהייתה לו תכלית בחיים שלך‬
‫מעבר להקשר של המוזיקה?‬
‫מבחינתי היכולת להיכנס לאולפן‬ ‫ולהיות כל כך פגיעה‬
‫ולהיפתח לגבי החוויה ההיא,‬ ‫זה היה קשה בפני עצמו.‬
‫אבל הרגשתי שיש בי כל כך הרבה כוח‬
‫שאני יכולה להיעזר במוזיקה‬ ‫כדי להרגיש טוב יותר.‬
‫זה היה רגע בחיים שלי‬ ‫שחשבתי שלא אוכל להשתחרר ממנו.‬
‫אני מרגישה שבכל תהליך היצירה של השיר‬
‫עברתי כל כך הרבה פרקים שונים בחיים שלי.‬
‫למדתי המון על עצמי.‬
‫היה לי חשוב לכתוב את זה‬
‫ולהגיד לעצמי דברים שאני צריכה לשמוע.‬
‫למצוא בי את הריקוד כשחשבתי‬ ‫שלא אוכל לרקוד יותר לעולם.‬
‫סוף סוף למצוא את...‬
‫האדם, את הדבר, את הרגע הזה בחיים‬
‫שממלא אותך בכל כך הרבה‬
‫גאווה, כוח וביטחון,‬ ‫שאת אומרת, "אני מסוגלת."‬
‫וסוף סוף אני שוב מאוהבת.‬
‫אלה כל האנדורפינים, ההתלהבות, הפרפרים.‬
‫Love Again הוא במידה רבה עדות לכוח ולתשוקה‬
‫שאני מרגישה שהיו לי‬ ‫והייתי צריכה למצוא שוב.‬
‫ועל זה אני ממש אסירת תודה.‬
‫ועכשיו, הנה Love Again‬ ‫מאת דואה ליפה בשלמותו.‬
‫תרגום כתוביות: דניאל שרמן‬