Kanskje jeg på et tidspunkt i karrieren kan spille en rollefigur
og finne på hendelser som stemmer med livet mitt,
men som ikke er sanne.
Men jeg må skrive om ting jeg kan
og skrive en sang som er ekte og ærlig.
Så lenge jeg har historier, forteller jeg dem.
Dua Lipa er en sanger og låtskriver fra London
som startet sin musikkarriere som tenåring.
I 2018 vant hun en BRIT Award for beste britiske kvinnelige soloartist,
og året etter vant hun Grammy for beste nye artist,
og debutalbumet solgte til platina.
På det andre albumet, Future Nostalgia, jobbet hun med gamle samarbeidspartnere
for å skrive låter som så tilbake på fortiden og mot fremtiden.
Inspirasjonen for "Love Again" begynte men hvordan hun hadde det der og da.
Jeg er Hrishikesh Hirway. Dette er Song Exploder.
EN ORIGINAL-DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
-Kamera går. -Gjør det?
-Vi er klare. -Sett i gang.
Kan du fortelle meg om dagen da du begynte å jobbe på denne låten?
Jeg gikk gjennom masse personlig dritt.
Kan jeg banne? Jeg gikk gjennom personlig dritt.
Jeg var forsinket, så gikk jeg inn i studio og sa:
"Dette må ta slutt,
og jeg trenger en ny positiv energi i livet."
Høres det ut som gåter?
For jeg snakker selvsagt om kjærlighet.
Jeg var i et langvarig forhold…
…med en som var uærlig med meg.
Og jeg sa: "Jeg må frigjøre meg fra dette.
Dette er ikke sunt."
Jeg ser på meg selv som en sterk kvinne.
Men det var så mange ganger jeg ikke engang kjente igjen meg selv.
Når man er sammen med noen lenge, og så blir det slutt,
og man tror man aldri vil forelske seg igjen.
Dua følte at hun hadde mistet kreftene.
Coffee er en fantastisk låtskriver som jeg har jobbet med
siden jeg begynte å skrive.
Coffee er min åndelige veileder. Vi har alltid vært der for hverandre,
spesielt når det går dårlig i kjærligheten.
Hun var som familie.
Hun gikk gjennom personlige saker, og hun ville virkelig uttrykke det.
Coffee sa: "Hva med å skrive en sang?"
-Det fløt ut i rommet. -Ja.
Jeg kom tidlig den morgenen, og vi hadde ikke skrevet noe.
Jeg sa: "Vi må gjøre noe kult."
Jeg elsker å ha Koz i studio.
Vi hadde en perfekt plan for platen.
Vi spilte bridgen to ganger, noe jeg elsker.
Vi hadde snakket om å lage noe gammelt.
Jamiroquai, Prince, Blondie…
Barndommen min ble påvirket av det foreldrene mine hørte på.
Jeg ville utnytte den følelsen og skape noe med en moderne vri.
Jeg tenkte: "Jeg vil lage en plate
som bygger på det minnet og får folk til å føre
det jeg føler når jeg hører "Cosmic Girl" av Jamiroquai."
INSTRUMENTALDEMO
Jeg begynte å leke med syntene og fant på denne akkorprogresjonen.
Det var ganske rudimentært.
Så gitarriff og trommer gjennom hele sangen.
Det var den første låten og slik alt begynte.
Så akustisk gitar.
Ok.
MEDSKRIBENT
Sangene med Chelcee begynner alltid med gitar.
Og Chelcee er så morsom. Hun sa:
"La oss skrive sangen og ta en halvliter på puben."
Men med Liverpool-aksent.
Jeg skal slå når…
Jeg takker ja til enhver sjanse til å drikke.
Jeg kom inn på innspillingen, og de lekte rundt med gitar.
Jøssenavn. Jeg tror jeg er forelsket
Men jeg forelsker meg igjen i deg.
Jeg husker ikke hvorfor vi sa det, men Dua sa fort:
"Vi skal ikke ha noe 'jøssenavn'".
Jeg sa at vi måtte droppe det.
Hun sa: "Det er herregud."
Men herregud
Jeg forelsker meg igjen i deg
Jeg elsker det nye verset.
Min respekt og kjærlighet for Dua kommer av at hun er sjef.
La oss gjøre dette.
Hun har full kontroll.
Hun finnes ikke redd.
Jeg elsker den energien,
når man er med folk man er komfortabel med,
og jeg kan være ærlig og snakke om ting som er personlig.
Jeg vet at det ikke forlater rommet, med mindre det er i form av en sang.
…så til bridgen før den begynner på nytt.
Dua er ærlig.
Hun går med hjertet utenpå.
Forvirrende. Jeg elsker det.
"Jeg forelsker meg igjen i deg". Alle føler det.
Du har et brudd.
Du tror du aldri vil føle det igjen.
Vi startet sangen, og samtalen var sangen.
"Jeg blir forelsket igjen når jeg trodde jeg ikke kunne være meg selv."
Jeg vet ikke om jeg snakket med meg selv eller andre, men det var en invitasjon.
Kanskje det skjer om jeg skriver det.
Vi hadde ett vers til å begynne med.
Jeg trodde aldri At jeg ville finne en vei ut
Jeg trodde aldri Jeg ville høre hjertet mitt slå så høyt
Jeg kan ikke tro Det er noe igjen i brystet mitt
Så kom…
Jeg kan ikke tro At jeg endelig fant noen
Jeg visste det måtte på platen.
Men det var ikke et…
…klassisk sangformat,
som er vers, overgang,
refreng, vers, overgang, refreng, stikk, refreng.
Det var kaotisk, men det føltes godt.
Kanskje jeg ikke måtte brukte det formatet.
Jeg leste boka Studio 54.
Jeg tenkte på Donna Summer og alt dramaet i tillegg til sangen.
Den bygges opp og går…
…så begynner sangen.
Naboen min er en fantastisk fiolinist og hyggelig type.
Drew Jurecka.
FIOLINIST
Koz sendte meg en versjon med strenger.
Det var så dramatisk. Jeg elsket det
Strenger gir en sang så mye dybde og eleganse
at når det introduseres i en låt med mye funk, er det litt uventet.
Det føltes som et flott øyeblikk.
"Dette er skikkelig gøy", tenkte jeg.
Men noe manglet, og jeg visste ikke helt hva.
-Det er vanskelig. -Ja.
Vi satt i studio en kveld, og Coffee begynte å synge på et riff.
"Er det Star Wars eller noe?"
Det er en trompetlåt av Al Bowlly fra 30-tallet.
-Klassisk. -Klassisk.
Litt skummelt også, som jeg elsket.
En litt nifs følelse.
-Jeg elsket det. Jeg ville ha det med. -Det passet perfekt.
Det er en god idé.
Men sangen er i en helt annen toneart.
Det går ikke å ha det med i sangen fordi det høres falskt ut.
Det var et mareritt å få det til å fungere.
Jeg prøvde alt for å rette på tonehøyden.
Jeg dro meg i håret.
"Herregud", tenkte jeg.
Til slutt funket det.
Samplen ble brukt i 1997 av White Town på sangen "Your Woman"
Det minner meg om to ulike epoker.
20- og 30-tallets glamour,
og en slags latskap på 90-tallet.
Jeg elsker når musikk brukes på nye måter.
Sangen var ferdig, men vi bruke lang tid
på å få strukturen riktig.
Det var ikke åpenbart i denne sangen.
Vi endret arrangementet flere ganger.
Vi endret plass på alt.
Det er vanskelig, for delene er ganske udefinerte.
-Vi skrev dem bare som deler. -Jeg visste ingenting.
Jeg fikk en vill idé.
"Kanskje vi bare skal snu på alt."
"Kan ikke det være refrenget? Flott. Dette blir fantastisk. "
Det var så mange versjoner som hun ville ha med.
Jeg var overbevist om at det ville gå.
"La meg tenke på det."
Etter tre dager, sa jeg: "Det kommer ikke til å gå."
ANDRE VERS
På min første plate var det enklest
å bruke de triste følelsene mine eller ting som gjorde meg opprørt.
Humørsykt.
Jævla humørsykt.
Jeg tenkte at jeg kunne skrive om kjærlighetssorg.
Men jeg ville ikke bare skrive ballader og gråte. Jeg elsker å danse.
Jeg ville slå det sammen.
Jeg ville danse og gråte.
På Future Nostalgia ville hun blande to verdener.
Litt trist, men også håpefullt.
Jeg tror det har mye å gjøre med oppveksten min
og følelsen av å høre til to steder, men samtidig ingen steder.
Vi flyttet mye rundt. Født og oppvokst i London.
Jeg flyttet til Kosovo da jeg var 11, til London da jeg var 15.
Men jeg liker å være fra to land.
Det er nok derfor jeg er så besatt av sammenligning og dualitet.
Å lage glade triste sanger eller gråtende dansesanger.
Jeg trives mest når jeg leker med to følelser samtidig.
Hvor tok du opp vokalen?
Jeg sang vokalen på Rak Studios i London.
Så vi begynner…
Helt i begynnelsen
Jeg dro med vokalprodusenten min, Lorna.
-Jeg har den melodien… -Mary Poppins-dronning.
Hun hjelper meg å se følelser.
Når jeg synger noe trist, sier hun: "Syng med et smil".
Ja.
VOKALER
-Hører du smilet i stemmen? -Jeg hører smilet
fordi "herregud" høres bedre ut.
Veldig bra.
Smilet får deg til det punktet.
Dua har en fantastisk klang.
Den er gjenkjennelig.
Den er så dyp.
Jeg elsker når det blir høyt også.
Det er ikke en perfekt popstemme, men den er det likevel.
Når jeg snakker, selv da jeg var liten, er det som om jeg har røyket hele livet.
Som barn…
-Hva heter du? -Dua Lipa.
Da jeg var ni år gammel, gikk jeg på teaterskole hver lørdag.
Sanglæreren min sa: "Du har en dyp stemme."
Som barn ble man av og til mobbet eller ertet
eller kalt "mannestemme".
Men det gjorde meg sterkere.
BAKGRUNNSVOKAL
Det er en trippel.
Man kan høre Chelcee og Coffees stemmer.
Det er alltid flott å strø vokal der.
-Herregud. -Ja.
Det gjør sangen spesiell.
En tekst sier: "Jeg biter meg i vantro."
Jeg biter meg i vantro For du er den jeg vil ha
Jeg hadde så mange følelser at jeg ville ta en bit.
Det var så visuelt.
Det føltes som universets skorpe, og det smakte så godt.
Jeg følte alt sammen, og kroppen min skingret.
Øyeblikket før jeg går på scenen, er nesten slik.
Man er spent og gleder seg og så nervøs at man nesten kaster opp.
Det er så gøy og et adrenalinrush.
Coffee og Chelcee stilte spørsmål ved avgjørelsen min.
Jeg husker ikke helt hvem som kjempet mot den linjen.
Men Dua kjempet hardt for den.
"Jeg beklager", sa jeg.
"Dette må være med, for det var en sterk følelse."
Når Dua hører noe som gir henne den følelsen, vil hun følge den.
BRIDGE
Vi la til to ekstra slag på slutten av bridgen.
Vi ville bygge et øyeblikk der energien ble dratt ut…
…så kom strengene tilbake…
…og alt eksploderte på dramatisk vis.
Det handler om drama.
Når man jobber med Dua, får man lov til å gjøre sånt.
Det er et popprosjekt med kunstneriske ambisjoner.
Fortell om denne vokalen.
Jeg forelsker meg igjen i deg
Det siste jeg gjør på spor er ad-lib.
Igjen og igjen og igjen og igjen
Noen ganger blir jeg redd for å synge falskt.
Jeg blir redd for å slippe taket.
Men i båsen har jeg på hodetelefoner.
Det er ekko, som på et skoletoalett.
Akustikken er fantastisk.
Alt man synger høres bra ut.
Jeg forelsker meg igjen i deg Igjen
Har denne sangen spilt en større rolle enn bare musikk?
Å kunne være så sårbar i studio
og åpne seg om den opplevelsen, var vanskelig.
Men jeg følte så mye styrke
at jeg klarte å bruke musikk for å føle meg bedre.
Jeg trodde jeg aldri kunne bryte ut av det øyeblikket.
Under hele låtskrivingen
gikk jeg gjennom mange deler av livet. Jeg lærte mye om meg selv.
Det var viktig å kunne skrive det ned og fortelle meg selv det jeg måtte høre.
Finne dansen i meg når jeg trodde jeg ikke kunne danse igjen.
Det er å endelig finne den personen, det øyeblikket i livet ditt
som fyller deg med stolthet, styrke og selvtillit.
Endelig er jeg forelsket igjen.
Endorfinene, spenningen, sommerfuglene.
"Love Again" bærer vitne om en styrke
som jeg hadde og trengte å finne igjen.
Og det er jeg takknemlig for.
Og her er "Love Again" av Dua Lipa i sin helhet.
Tekst: Trine Friis