‎Poate că, într-un punct al carierei, ‎voi putea să interpretez un personaj
‎și voi găsi scenarii ‎care fac aluzii la viața mea,
‎dar poate nu sunt reale.
‎Dar trebuie să compun din experiență,
‎să văd cum mă pot exprima cu adevărat
‎și să realizez o piesă sinceră și reală.
‎Așa că, atât timp cât am povești, ‎le voi spune.
‎Dua Lipa e o cântăreață ‎și compozitoare din Londra
‎care și-a început cariera muzicală ‎din adolescență.
‎În 2018 a câștigat BRIT Award ‎pentru cea mai bună artistă,
‎iar în 2019, Premiul Grammy ‎pentru cel mai bun debut,
‎obținând Discul de Platină.
‎La al doilea album, ‎Future Nostalgia,
‎și-a reînnoit colaborările trecute
‎pentru o colecție de piese despre trecut
‎și despre speranțele viitoare.
‎Pentru „Love Again” a găsit inspirație
‎în ceea ce simțea la acel moment.
‎Sunt Hrishikesh Hirway. ‎Suntem la ‎Song Exploder: Dincolo de piese.
‎UN SERIAL DOCUMENTAR ORIGINAL NETFLIX
‎- Gata, filmăm. ‎- Da?
‎- Suntem gata. ‎- S-o facem!
‎Așa, deci…
‎Poți să-mi spui despre ziua ‎în care te-ai apucat de piesă?
‎Treceam prin multe rahaturi ‎la nivel personal.
‎Nu știu dacă pot să înjur.
‎Treceam prin multe rahaturi.
‎Eram în întârziere, era agitație,
‎iar când am ajuns la studio, mi-am zis:
‎„Bun, unele lucruri trebuie să ia sfârșit
‎și trebuie să manifest o energie pozitivă ‎în viața mea.”
‎Ți se pare că vorbesc codat?
‎Fiindcă mă refer la relații ‎și la dragoste, evident.
‎Eram într-o relație de lungă durată ‎și ajunsesem în punctul…
‎în care cineva era necinstit.
‎Mi-am spus că trebuie să mă eliberez ‎și că nu e o situație…
‎sănătoasă.
‎Mă consider o femeie puternică.
‎Dar, de multe ori, m-am aflat în postura
‎de a nu mă recunoaște.
‎Când ai o relație ‎de lungă durată cu cineva
‎și se termină,
‎parcă simt îmi va fi imposibil ‎să ajung într-o stare…
‎…să pot spune: „M-am îndrăgostit din nou.”
‎Iar Dua a simțit că și-a pierdut puterea.
‎Coffee e un compozitor minunat ‎cu care lucrez
‎de când m-am apucat de muzică.
‎Coffee e ca o lumină călăuzitoare ‎pentru mine. Mereu ne-am fost alături,
‎mai ales când vine vorba ‎despre probleme în dragoste.
‎Țin mult la ea.
‎Suferea din cauza unor probleme personale
‎și voia să se exprime.
‎Coffee a spus: „Poate că ar trebui ‎să incorporăm asta într-o piesă.”
‎- Și a căpătat formă în cameră. ‎- Da.
‎M-am dus dis de dimineață ‎și nu compusesem nimic…
‎…în ultimele zile. ‎Am zis: „Ne trebuie ceva mișto.”
‎Koz e mereu numărul unu pentru mine ‎în studio, îmi place să-l am alături.
‎Simt că ne-a ieșit de minune ideea ‎pe care conceput-o pentru album.
‎Și se repetă puntea de două ori, ‎ador lucrul acesta.
‎Discutam despre introducerea ‎unor elemente vechi.
‎Jamiroquai, Prince, Blondie…
‎COMPILAȚIE
‎Copilăria mea a fost influențată de muzica
‎pe care o ascultau părinții.
‎Voiam să mă joc cu acel sentiment ‎și să creez ceva
‎cu o notă actuală, modernă.
‎M-am întrebat dacă pot crea un album
‎pornit de la acea amintire ‎și dacă pot face lumea să simtă
‎ceea ce simt când ascult „Cosmic Girl” ‎a lui Jamiroquai.
‎M-am jucat cu sintetizatoare analogice
‎și mi-a venit o progresie de acorduri. ‎Era destul de rudimentară.
‎Și o frază la chitară deasupra ‎și un idiofon pe tot parcursul piesei.
‎Asta era piesa inițială ‎și așa a început totul.
‎Apoi, chitare acustice.
‎Bun.
‎COAUTOARE
‎Când lucrez cu Chelcee, ‎piesa începe mereu la chitară.
‎Chelcee e foarte nostimă:
‎„Hai să facem piesa ‎și să bem o bere la bar!”
‎Dar cu accent de Liverpool.
‎Îi fac morală când…
‎Profit de orice șansă ca să beau ceva,
‎le spun: „Hai să luăm o pauză!”
‎Nu sună bine…
‎Am intrat în studio
‎și ei se prosteau la chitară, cântau…
‎La naiba, cred că sunt îndrăgostită
‎Dar, la naiba ‎M-ai făcut să mă îndrăgostesc din nou
‎Nu mai știu de ce am spus-o,
‎dar Dua a spus repede…
‎„Nu folosim expresia «la naiba».”
‎Le-am spus că renunțăm la expresia asta. ‎Nu rămâne.
‎A spus: „Nu, frate. Se spune «fir-ar».”
‎Dar, fir-ar
‎Mult mai bine.
‎M-ai făcut să mă îndrăgostesc din nou
‎Da, așa cred. Îmi place noua strofă.
‎Eu o respect și o iubesc pe Dua
‎pentru că e o femeie puternică.
‎Bun, la treabă!
‎Ea deține controlul.
‎Nu se interiorizează.
‎Eu ador acea energie,
‎când cunoști omul ‎și te simți în largul tău,
‎că poți fi sincer și poți discuta ‎despre lucruri personale.
‎Discuțiile noastre nu părăsesc camera ‎decât sub forma unui cântec.
‎…urcă prin punte și revine.
‎Dua e un om onest.
‎Ea spune lucrurilor pe nume, ‎ca să spun așa.
‎E derutant, dar îmi place.
‎„M-ai făcut să mă îndrăgostesc din nou”, ‎toți o simt.
‎Te desparți de cineva.
‎Te gândești că nu vei mai simți așa ceva.
‎Am început piesa, iar discuția era piesa.
‎„M-ai făcut să mă îndrăgostesc din nou,
‎când simțeam că nu mai pot fi eu însumi.”
‎Nu știam dacă mi-o spun mie,
‎dacă o spun altcuiva, ‎dar era ca o invitație.
‎Dacă scriu despre asta, ‎s-ar putea întâmpla.
‎La început, aveam doar o strofă.
‎N-am crezut vreodată că voi găsi o scăpare
‎N-am crezut că-mi va bate inima tare
‎Nu pot să cred că mai simt ceva în piept
‎S-a transformat în…
‎Nu-mi vine să cred că am găsit pe cineva
‎Am știut că vreau să apară pe album.
‎Dar nu să fie…
‎în formatul clasic de piesă,
‎strofă, pre-refren,
‎refren, strofă, pre-refren, refren, solo.
‎Totul era o harababură, dar se auzea bine.
‎„Poate nu e nevoie să respecte formatul. ‎Lasă-l așa.”
‎Atunci citeam cartea ‎Studio 54.
‎Mi-o imaginam pe Donna Summer,
‎unde toată drama apare deodată.
‎Se acumulează și deodată…
‎Și trece la piesă.
‎Din fericire, vecinul meu e un violonist ‎uimitor și un tip foarte de treabă,
‎Drew Jurecka.
‎Koz mi-a trimis o versiune cu coarde.
‎Părea atât de dramatic. Mi-a plăcut.
‎Coardele dau pieselor intensitate ‎și eleganță,
‎iar când asculți o piesă atât de funk, ‎e aproape neașteptat.
‎M-am gândit ‎că va oferi albumului ceva deosebit.
‎Am spus: „Bine, e perfect. ‎E foarte distractiv.”
‎Mai era de lucrat la ea, ‎dar nu-mi dădeam seama ce lipsea.
‎- E destul de greu. ‎- Da.
‎Eram în studio într-o seară
‎și Coffee începe să cânte o frază…
‎Ne-am zis: „E din ‎Războiul stelelor?”
‎AL BOWLLY CU LEW STONE ‎ȘI TRUPA MONSEIGNEUR - „MY WOMAN” (1932)
‎E o piesă la trompetă a lui Al Bowlly, ‎din anii '30.
‎Un fragment clasic.
‎Clasic.
‎Puțin bântuit, ‎dar asta mi-a plăcut la el.
‎Un pic sinistru, ciudat…
‎Mi-a plăcut. Am zis să-l includem.
‎Mi s-a părut că se potrivește perfect.
‎E o idee grozavă să pui un fragment ‎în piesă după ce e gata.
‎Dar piesa e într-o altă gamă.
‎Nu se potrivește, când îl adaugi,
‎fiindcă se aude dezacordat.
‎A fost un coșmar să-l adaug la piesă, ‎să se audă bine.
‎Am încercat totul ‎ca să corectez registrul.
‎Mă trăgeam de păr.
‎Ziceam: „Fir-ar să fie!”
‎Mi-a ieșit, în final.
‎Fragmentul a fost folosit în 1997…
‎de White Town în piesa „Your Woman”.
‎E un fragment grozav. ‎Mă duce în două epoci.
‎Parcă e ceva art deco extravagant ‎din anii '20, '30.
‎Și ambianța mai lejeră din anii '90.
‎Îmi place ‎că muzica se reinventează constant.
‎Așadar, piese era gata, ‎dar am stat ceva vreme
‎ca să-i nimerim structura.
‎Piesa nu avea o structură evidentă.
‎Am tot modificat dispunerea ‎până la versiunea finală.
‎Le-am tot schimbat.
‎E greu, pentru că e ciudată. ‎E una dintre părțile mai nedefinite, știi?
‎- Nu știm ce să… ‎- Când le-am scris, erau doar bucăți.
‎- Eram confuz. ‎- Mi-am zis…
‎Mi-a venit o idee nebunească.
‎„Hai să restructurăm totul și să facem…”
‎Nu-mi vine să cred, nu-mi vine să cred
‎„De ce nu facem din asta refren?”
‎M-am gândit că așa va fi grozav, uimitor.
‎Erau multe versiuni. ‎Ea spunea: „Pune-o înapoi pe demo.”
‎Eram sigură că va ieși bine.
‎I-am zis: „Las-o așa.”
‎După trei zile, l-am sunat că nu e bine.
‎A DOUA STROFĂ
‎La primul album, ‎am simțit că cel mai ușor era
‎să mă inspir din sentimentul de tristețe
‎sau din ce mă supăra.
‎Irascibilă.
‎A naibii de irascibilă, frate!
‎Când am început să compun, am zis ‎că pot scrie despre inimi frânte.
‎Dar n-am vrut niciodată ‎să compun balade sau piese lente,
‎de plâns. Îmi place să dansez.
‎Parcă le combinam pe amândouă.
‎În genul „dans de plâns”.
‎Ideea pentru ‎Future Nostalgia
‎era că voia ambele lumi să se contopească.
‎Tristă, dar încrezătoare.
‎Cred că are legătură cu creșterea mea
‎și cu sentimentul că aparțin ‎în două locuri,
‎dar, în același timp, nicăieri.
‎Ne-am tot mutat. ‎Sunt născută și crescută la Londra.
‎M-am mutat în Kosovo la 11 ani ‎și iar la Londra la 15 ani.
‎Sunt recunoscătoare ‎pentru dubla cetățenie.
‎Probabil de aceea sunt atât de obsedată ‎de juxtapunere și dualitate.
‎Creez piese vesele, dar triste ‎și piese triste de dans.
‎Cel mai bine lucrez ‎cu două emoții în același timp.
‎Unde ai înregistrat versurile?
‎Am înregistrat la RAK Studios, la Londra.
‎Începem…
‎La început…
‎Mi-am ales producătorul vocal, pe Lorna.
‎- Am tema… ‎- Regina lui Mary Poppins.
‎Regina…
‎Mă ajută să-mi imaginez emoțiile.
‎Deși unele sunt triste, ‎spune: „Cântă zâmbind”.
‎Da.
‎INTERPRETAREA
‎- Îți auzi zâmbetul din voce? ‎- Îl aud.
‎Acel „fir-ar” se aude mai deschis.
‎Foarte bine.
‎Zâmbetul te ajută să ajungi acolo.
‎Dua are un timbru uimitor.
‎Îl recunoști imediat.
‎E foarte grav.
‎Îmi plac și notele înalte, se eliberează.
‎Nu e foarte simpatică, una perfectă ‎pentru pop, dar se aude perfect.
‎Vocea mea, chiar și în filmările ‎din copilărie,
‎se aude de parcă am fumat toată viața.
‎Pentru un copil…
‎- Cum te cheamă? ‎- Dua Lipa.
‎Pe la nouă ani, mergeam ‎sâmbăta la o școală de teatru.
‎Profesoara de canto mi-a zis: ‎„Ai o vocea foarte gravă.”
‎Când eram copil, ‎uneori se luau copii de mine,
‎spuneau că am voce de bărbat.
‎Dar nu mă deranja ‎și m-a făcut mai puternică.
‎ACOMPANIAMENTUL VOCAL
‎E trioul perfect.
‎Se aud puțin vocile lui Chelcee ‎și a lui Coffee.
‎E grozav să pui voci ici-colo.
‎- Doamne! ‎- Da.
‎Asta face piesa specială.
‎Un vers spune ‎„Îmi înfig dinții în neîncredere”.
‎Îmi înfig dinții în neîncredere ‎Fiindcă pe tine te vreau
‎Atunci simțeam atâtea emoții,
‎încât parcă mușcam din ceva.
‎Căpătase un aspect vizual.
‎Ca o crustă a universului ‎și-mi spuneam: „E așa de gustoasă,
‎parcă simt toate emoțiile”
‎și trupul îmi vibra.
‎Descriu clipele dinainte de concert
‎în acest mod.
‎Ești foarte entuziasmat, abia aștepți
‎și ești așa de agitat, ‎încât aproape ți se face rău.
‎Acel val de adrenalină e foarte incitant.
‎Coffee și Chelcee se cam îndoiau ‎de decizia mea.
‎Nu mai știu exact ‎cine era împotriva versului.
‎Dar…
‎Da, Dua a ținut cu dinții de acel vers.
‎Le-am zis: „Scuze.
‎Nu știu dacă vă place sau nu,
‎dar trebuie să-l păstrez, ‎pentru că așa simt.”
‎Când Dua ascultă ceva ‎care îi oferă acel sentiment,
‎îl păstrează.
‎PUNTEA
‎La sfârșitul punții am adăugat două note.
‎Voiam să urcăm ‎până se adună toată energia…
‎să revină coardele…
‎și să explodeze din nou dramatic.
‎Drama contează, dragilor.
‎E grozav să colaborezi cu Dua,
‎îți permite s-o faci.
‎E un proiect pop cu ambiții artistice.
‎Spune-mi despre artificii.
‎M-ai făcut să mă îndrăgostesc din nou
‎La finalul pieselor fac improvizații.
‎Din nou și din nou ‎Și din nou și din nou și din nou
‎Uneori, am emoții, ‎mi-e frică să nu falsez.
‎Mă tem să dau drumul vocii.
‎Dar, în cabină, îmi pun căștile.
‎Există reverberație. E ca baia școlii:
‎„Acustica e uimitoare!”
‎Se aude bine orice cânți.
‎M-ai făcut să mă îndrăgostesc din nou ‎Din nou
‎După ce ai compus piesa, ‎crezi că are un scop în viața ta,
‎dincolo de contextul muzical?
‎Pentru mine a fost dificil ‎să fiu vulnerabilă
‎în studio, să vorbesc ‎despre acea experiență.
‎Dar am găsit o putere în mine,
‎încât să pot folosi muzica ‎pentru a mă simți mai bine.
‎A fost un moment din viața mea ‎din care nu credeam că pot scăpa.
‎În întregul proces de creație ‎al acestei piese
‎am trecut prin multe capitole ‎din viața mea.
‎Am aflat multe despre mine.
‎A fost important pentru mine ‎să pun totul pe hârtie
‎și să-mi spun ce trebuia să aud.
‎Să-mi regăsesc dansul, ‎când credeam că nu voi mai putea dansa.
‎Să găsești, în sfârșit…
‎acea persoană, acel moment din viață
‎care să te umple
‎de mândrie, de încredere, ‎când simți că nu mai poți.
‎„M-am îndrăgostit din nou.”
‎Simți iar endorfinele, ‎entuziasmul, fluturașii.
‎„Love Again” e o mărturie ‎pentru puterea și strălucirea
‎pe care simțeam că le avusesem ‎și trebuiau regăsite.
‎Sunt recunoscătoare pentru asta.
‎Urmează „Love Again” de Dua Lipa.
‎Subtitrarea: Ramona Coman