Vzpomínám si, že ta skladba pro nás byla zlomová.
Vymýšleli jsme příběhy o vraždě
a nočních klubech a holkách, co vypadají jako kámoši,
a najednou to začalo všechno být hrozně osobní,
zaskočilo mě to.
I kdy jsme do toho šli sebejistě
a říkali si, že první album může být trefa do černého,
tohle byl okamžik, kdy jsem věděl, že to dobře dopadne.
The Killers z Las Vegas mají několik platinových desek a cen Grammy.
Začali dělat své druhé album, Sam’s Town,
poté, co je první album katapultovalo ke slávě.
A po tak mimořádném úspěchu tu samozřejmě byly tlaky, aby úspěch zopakovali.
V roce 2006 vyšlo album Sam’s Town se skladbou „When You Were Young“
jako prvním singlem.
SAM’S TOWN
LAS VEGAS
Skladba i album získaly platinovou desku.
Jsem Hrishikesh Hirway. Sledujete Song Exploder.
Chci slyšet ty nádherné hlasy.
Naše první deska, Hot Fuss, byla výrazně úspěšná.
Napsali jsme si ty skladby sami a jsou skvělé,
ale bylo to zvláštní, protože nám to přišlo tak přirozené.
Děkujeme vám všem, že nás posloucháte a berete.
Jsme opravdu hrdí, že tu dnes večer hrajeme.
Bylo to tak vzrušující.
Bylo to poprvé, co jsme si pořídili pasy.
Lítali jsme všude.
Odehráli jsme asi 400, 500 vystoupení.
Bylo to vyčerpávající, ale byli jsme nadšení,
protože všechno pro nás bylo nové a byli jsme rádi, že se tím můžeme živit.
Věděli jsme, že je to příležitost.
Víte, my jsme z dělnických rodin.
Vnímáme, jak je tohle vzácné.
Ale měli jsem dost sebedůvěry, abychom zkoušeli nové věci.
Bylo to jedno z posledních turné k Hot Fuss.
Psali jsme písničky během zvukových zkoušek.
Cítili jsme velkou potřebu vydat další album.
Byly tam akordy, které se nám už pár měsíců pořád vracely.
Spousta nápadů vychází jen z akordové progrese.
snažíte se s ním něco udělat a on se vám vyvíjí.
Byla to téměř náhoda.
Končila zkouška a bylo skoro ráno.
Mark si pohrával s basovou linkou.
Dave navrhl jít nahoru. Přihodil tam tón.
Na základě toho, co navrhl, se z třítónového riffu stal čtyřtónový,
Hrál si se třemi akordy.
Říkal jsem: „Super! Přidej tyhle dva a vrať se zpátky.“
Právě ty první tři akordy nás probudily.
Když to čtyřem lidem takhle ladí…
a dokážou se na chvilku napojit na vesmír,
je to kouzlo, a my máme vážně štěstí,
že k tomu vůbec došlo.
Jo.
Bylo fajn vědět, že po vás zbude něco dobrýho.
Ale pak nastala dřina.
V té době si někteří lidé mysleli, že jsme britská kapela.
Když jsme byli na turné, uvědomili jsme si, kam patříme,
a nemohli jsme se dočkat, až se tam vrátíme zpátky.
Spousta lidí si myslí, že Vegas je ujetý město,
protože viděli Pařbu ve Vegas a myslí si, že to tam takhle chodí.
Ale my prezentujeme Vegas naprosto jinak.
Víme, kde mají nejlevnější čínské jídlo.
Je to taková místní věc.
Myslím, že je snazší čerpat ze zkušeností.
Jezdíte po ulicích, které znáte,
vrací se vám vzpomínky.
Podle mě tím vším
nějak nasáklo celé album.
Ta kytara má zvuk jako poušť.
- Nebyl to původně klávesový part? - Ano, nejdřív ano.
Pamatuju si, že se ta skladba potřebovala nějak vyprofilovat.
A tys myslel, že je moc sladká,
protože jsem to hrál na klávesy.
Nelíbilo se ti to.
- Ale na kytaru to bylo ono. - Když jsme to hráli na kytaru…
- Bylo to ono. - … dostaly se tam ty zvuky.
Poušť je tajemná.
Díky ní jsme si uvědomili, jak moc jsme součástí tohohle místa.
A chtěli jsme, aby se to dostalo i do nahrávky.
Když děláte desku, obvykle po vás někdo chce,
abyste ji, navzdory problémům, dotáhli k dokonalosti.
A jako producent musíte být schopní vidět,
odkud ti lidé jsou a kam chtějí směřovat.
Jsme každý odjinud,
ale ti dva pracovali na deskách, které jsme milovali.
Vybrat si producenta je těžké.
Podle mě nemůžete tušit, co do toho vnesou,
dokud to album není hotové.
Dělali alba, která se nám líbila, jako třeba Violator, Depeche Mode.
Vypadalo to, že by to mělo fungovat.
Oba máme rádi pop a oni jsou hodně popoví.
The Killers taky chtěli být tou nejlepší kapelou na světě
a chtěli si zkusit jiné věci.
Chtěli jsme na ně udělat dojem,
ukázat, že to bereme vážně,
jestli chápete, a myslím, že nám to pomohlo.
Brandon je skvělý.
Něco nadhodíte… a on hned přemýšlí.
Jako na té fotce Flooda a Lou Reeda a Brandona,
Brandon je tam typický.
Flood a Lou Reed mluví. V pozadí chodí Brandon…
Ustaraný, škrábe se na bradě, přemýšlí o všem možném.
V jaké fázi se pouštíte do textování?
Tohle je další z těch podivných okamžiků, kdy ke mně najednou něco přijde.
„Nevypadá vůbec jako Ježíš, ale mluví jako džentlmen, jak sis ho
představoval, když jsi byl mladý,“ to byl první den.
Bylo mnohem jednodušší psát, protože jsem měl něco…
o co jsem se mohl opřít.
Asi mi to pomohlo
najít směr pro zbytek alba.
Do uší se zabodlo slovo „Ježíš“
a pak bylo třeba přihodit kytarový riff.
Tak nějak to vyplňuje spoustu různých emocí.
- Není to jednoznačné. - Ne. A proto je ta nahrávka skvělá.
Věděl jsem, že… Základní linka má být
určité vykoupení.
Asi to souviselo s věcmi, kterými jsem si procházel.
Nadbytek a hýření typické pro rockové prostředí
se tak nějak oslavovaly a zdůrazňovaly už příliš dlouho.
Tohle jsme zlikvidovali. Mně bylo hned jasné, že mi to nesedí.
Bylo mi asi 24, když jsme to psali.
Snažil jsem se nějak zorientovat ve světě.
Takže je tam ten zvuk strun přes syntezátor,
ale taky opravdové struny, že?
- Zkombinovali jsme to. - Takže mix?
Je to kombinace.
Kdy se objevil ten nápad?
Ve Vegas. Dva roky po vysoký, ne?
Nebyla to tehdy Markova přítelkyně?
Ne, možná se jí později stala. Nevzpomínám si. Odsud to není.
Jedna z mých bývalých.
Nějak jsme to tehdy měli v rodině a všichni byli z Vegas,
nenabírali jsme lidi z LA Symphony, nic takového.
Vydělali jsme nějaké peníze, trávili čas ve studiu
a přemýšleli, co dělat dál.
Taky to bylo poprvé, co jsme mohli nahrávat ve skutečném studiu.
Chtěli jsme hrát na stadionech.
Pamatuju si, že tehdy nebylo cool
toužit po něčem takhle velkém.
- Spíš se potlačovaly ambice. - Jo.
Od Flooda a Mouldera jsme se naučili jednu skvělou věc, rozvíjet skladbu.
Můžete tam slyšet novou část, která přichází ve druhé sloce.
S Markem jsme to nahráli na mikrofon
a pak to prohnali přes synťák, který přinesl Flood.
EMS VCS3 je velmi specifický syntezátor.
Je to jeden z prvních.
Líbí se mi, protože na něm není žádná klaviatura.
Musíte používat uši.
Spousta lidí si myslí,
že hrajeme námořní bitvu,
ale ve skutečnosti je to místo, kde všechno mapujete, vstupy a výstupy.
A když chci přidat reverb,
můžu na to jít takhle…
vyhodit svůj původní zvuk.
Nikdy doopravdy nevím, co z toho vyjde.
Takže abychom zamaskovali, že součástí je i Brandon,
Mark zpívá s ním a pak ho prožene přes syntezátor…
Jen se tam přidá jiný druh témbru,
díky kterému si říkáte:
„Je mi to nějak povědomé.“
A pak to můžete strčit hodně dozadu.
Přidá se k tomu spousta reverbu
a může to jít hezky do dálky.
Povězte mi o dalším kroku v tomhle procesu.
Do téhle chvíle jsme si pohrávali s myšlenkou, že ta skladba,
tedy její první část, je skoro něco jako punk rock,
ale Brandon dostal někde zhruba v polovině nápad.
Je to místo, kde ta skladba nabírá na objemu, jako kdyby
na vás zaútočil medvěd a vy musíte dělat, že jste větší,
takže zvedáte ruce.
Takže někde v půlce vám to začne připadat větší, výraznější, mohutnější.
Když jste přišli do studia, byla ta skladba už kompletní?
Měli jsme všechno kromě mostu.
Myslím, že tam bylo všechno kromě mostu.
V tomhle případě byl most víceméně použitý
k navození vřelejší nebo citlivější atmosféry,
ale neměl být příliš vlezlý
ani těžkopádný.
Když jsem viděl, kam celá ta energie směřuje,
napadlo mě, že bychom zkombinovali svět Springsteena
a Depeche Mode.
Je tam taková klesající stupnice.
Je to jednoznačná poklona „Born to Run“.
Doufal jsem, že uděláme něco nového…
spojením těchto dvou věcí,
nové vlny a klasického rocku ve stylu americana.
A ta klesající linka k mostu
bude ten nejvýraznější odkaz na Springsteena v celé skladbě.
Miluju ten návrat z mostu.
To je moje nejoblíbenější část, když tam je „just a little while“
a pak hraju tu pomalou kytarovou věc.
Je to zvláštní tón, na který začínám sólo.
Je to septakord.
A pak to začíná nónakordem.
Myslím, že díky tomu je to jedinečné.
Zacházíme do jazzu.
Normálně by člověk takovou věc nedělal.
Jedna z věcí, které jsem dostal i do stemů,
je část písně, která podle mě v písni není.
Tahle část.
Ano. Tohle je další…
Jo, ten večer jsme vzali LSD.
A tady se opět ukázala důležitost Flooda a Mouldera.
Potřebujete lidi, co vám řeknou ne.
Je to tak.
Zachránili jsme je…
- Před temnotou. - … před vybíráním kontejnerů.
Díky bohu, že to nešlo do finálního mixu.
Od té doby jsem si na to nevzpomněl.
- Jo. Kde se to vůbec vzalo? - Odkud ti to poslali?
Musíme mu zabavit notebook.
A co název alba, Sam’s Town?
Jak to mám vysvětlit lidem?
Na promenádě jsou kasina a pak jsou tam takové…
- Druhořadé podniky. Vedlejší. - Jo.
Jo, takzvaná místní kasina.
A já na nich vyrostl.
Byl to takový podivný pilíř mého života.
Neumím to vysvětlit.
Jako když se tam na Vánoce stavíte na snídani,
než si půjdete zasáňkovat na ten kopec,
kde teď bydlí Ronnie, na Mount Charleston.
A opět, když jsme opustili Las Vegas
jako kapela poprvé, na dlouhou dobu,
nutilo nás to víc přemýšlet o domově.
- A stalo se to symbolem. - Jo.
Jeho máma byla čtyři roky servírka v baru.
Všichni máme strýce a rodiče, co tam dělali. Je to pro nás přirozené.
Je to vlastně místo, ke kterému máme s Brandonem nejtěsnější vztah.
A i když to není skutečný Sam’s Town, tedy Samovo město, pro nás ano.
Nevypadá vůbec jako Ježíš
Ale víc, než ho kdy poznáš
Můžete vysvětlit význam posledního verše?
Že spasitel může mít různé podoby.
A všichni
máme nějaké ty zkušenosti s lidmi, co nám vstoupili do života.
Myslíte, že je tahle píseň autobiografická?
Většinou z ní mám takový pocit.
Je o člověku, jakým jsem chtěl být.
Jsem to tak trochu já, čtyřiadvacetiletý kluk, co ví,
ještě není v cíli,
ale doufá, že se dostane tam, kam má.
A co teď? Myslíte si, že jste se k tomu přiblížil?
Mám pocit, že ano. Má žena si to taky myslí.
Dostáváme se tam. Je to takový proces.
V té době to byla hodně vyzrálá skladba.
A dnes je možné k ní mít silnější vazbu,
když se z nás opravdu staly ty osoby, o kterých je.
Byl to ten okamžik, kdy jsem si myslel, že jsme trochu povyrostli.
Měl jsem pocit, že směřujeme k něčemu vážnějšímu a smysluplnějšímu.
Tak nějak nás to sjednotilo, utužilo nás to.
Přesně tak to je.
A teď už si poslechněte celou skladbu „When You Were Young“ od The Killers.
České titulky: Petr Miklica