Hvert øjeblik…
…du overlever i livet, gør dig stærkere.
Det vil bringe noget godt med sig, hvis jeg vil se det
og modtage det.
Natalia!
Natalia Lafourcade er en sanger og sangskriver fra Veracruz, Mexico.
Siden hun debuterede i 2003,
er hun nu en af de største i latinamerikansk musik.
Hun sang temaet til den Oscar-vindende Pixar-film, Coco.
Hun har vundet en Grammy og 12 Latin Grammyer,
deriblandt årets album og årets sang for "Hasta la Raíz,"
altså "Tilbage til rødderne."
I dette tilfælde går rødderne i to retninger, Natalias egen fortid,
og ind i det sted, hun kommer fra.
Jeg hedder Hrishikesh Hirway. Dette er Song Exploder.
EN ORIGINAL DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
Jeg kom til Veracruz, da jeg var to år gammel.
Det var, da mine forældre separerede.
Min mor besluttede så at flytte til Coatepec.
Se, hvor lækkert det er.
Jeg har lyst til det hele. Det er lige kommet ud af ovnen.
Det er varmt. Det er meget dårligt for dig. Meget.
Jeg kan lide det her. Her er enkelt, og jeg kender det.
Her er billigt at bo, og byen er rig på kultur.
Vil du se de fotos, du efterlod her sidste år?
Ja, da jeg kom med min far!
En flot dreng. Se lige.
NATALIAS FAMILIEVEN
Ja. Her står du med min far. Kaptajnen.
Kaptajnen.
Min far, som er musiker…
Der er billeder af mig, der spiller på min fars klavichord,
da jeg var et eller to år gammel.
Jeg spillede Bach eller sådan noget.
Min far ønskede, jeg blev pianist,
og jeg sagde: "Nej, jeg gider ikke klassisk musik.
Jeg vil spille pop og rock."
Min far var meget vred på mig. Han sagde: "Det er ikke musik."
Han var meget striks.
Og så gik alt bare…
Som blot 17-årig, udsendte Natalia sit første album.
Hitsangen "En el 2000" var på.
Albummet fik et platin-certifikat i Mexico og var nummer et.
Det hele blev stort.
Mit navn var overalt, og…
…alt skete for hurtigt.
Musikindustrien var for stor til mig.
Jeg var for ung til at håndtere så meget information.
Der manglede noget. Jeg vidste ikke, hvad det var.
Jeg kunne ikke finde nogen inspiration.
Jeg var ikke i stand til at skrive min egen musik.
Jeg var en soloartist,
og jeg havde meget succes,
men jeg følte mig heller ikke glad.
Og det føltes ikke ægte for mig.
Så jeg måtte træde et skridt tilbage og få lidt plads.
Noget i min ånd var ikke raskt, og det skulle heles.
Jeg vidste, jeg måtte langt hjemmefra.
I 2006, på trods af sin enorme succes,
flyttede Natalia til Canada for at hvile, lave visuel kunst
og lægge musikindustrien bag sig.
Hun var 22, men det viste sig, at hun ikke helt gik fri af musikken.
Jeg endte i et hus fyldt med musikere.
Gode musikere.
Det var som et vindue til en anden verden, jeg ikke kendte til.
Musik, jeg ikke vidste fandtes.
Folkemusik,
blues,
Afrobeat.
Jeg tænkte: "Hold da op, okay, der findes en hel anden verden."
Jeg begyndte at skrive igen,
og jeg prøvede at inkorporere det i min egen musik.
Jeg skrev sange på klaveret hver dag.
Jeg begyndte at være tryg, når det kun var mig og guitaren.
Jeg prøvede at finde min egen måde at skrive min musik på,
og jeg vidste, det skulle komme mere fra hjertet.
Og efter næsten et år sagde jeg:
"Måske skal jeg rejse tilbage og prøve igen, men på min måde nu."
Natalia kontaktede en gammel ven, Leonel García, om at skrive sammen.
Han har solgt millioner af album.
Leonel García. Første optagelse.
På plads.
På det tidspunkt var vi allerede venner.
Så jeg sagde: "Vil du skrive en sang med mig?"
Han sagde: "Selvfølgelig."
Han spurgte mig: "Ved du allerede, hvad du gerne vil synge om?"
Og jeg sagde: "Jeg vil bare gerne skrive en sang,
der handler om det sted, jeg kommer fra, Veracruz.
Jeg vil have, at sangen skal minde mig om,
hvor jeg kommer fra,
hvad jeg er, og alt det, der har formet mig som person."
"Noget, som folk kan relatere til følelsesmæssigt, en meget stolt sang."
Jeg sagde: "Okay, jeg prøver at finde på noget."
Han havde en melodi og akkorder,
og så tænkte vi: "Hey, lad os gøre det som en huapango."
AKUSTISK GUITAR HUAPANGO
Jeg overvejede mange idéer,
men jeg startede med huapango,
som er en mexicansk folklore-rytme.
Jeg plejede at synge huapango til festerne,
og jeg lærte, at en del af min familierelation,
altså når vi morede os, eller vi fejrede noget,
så var huapango der.
Musikken er glad, men den er også seriøs.
Og du er fri, når du lytter. Og du danser og drikker til den.
Jeg tror, huapango også er noget, Natalia har i sit DNA,
så vi kunne finde hinanden,
og vi følte, at vi lavede noget sammen fra vores rødder.
Du spillede det her?
Ja, jeg blandede de to ting,
den akustiske guitar og også Wurlitzer-klaveret.
Og vi byggede sangen på de to instrumenter.
Det fik os i en anden retning,
så det blev mere poppet.
En af mine regler var ikke at tage det for seriøst.
Leg med det og del oplevelsen.
Jeg ville ikke være så striks og seriøs omkring det,
for sådan var jeg førhen.
Jeg ønskede, det var mere…
…ikke at tænke på, at det skulle i radioen,
eller det skulle sælge stort, ikke?
Det var mere frit.
Og så bad Leonel mig om at gå i studiet og synge sangen.
TEKST OG VOKAL
Hvis folk skal være spændt og stolte,
så skal de have nogle sætninger og ord,
der gør, at de føler sig forbundet med deres rødder og følelser.
Jeg krydser floder
Går gennem skove
Og elsker solen
Hver dag hiver jeg torne af
Fra mit hjertes dyb
Ordene kom til mig, som jeg sang dem.
Det hjalp mig med at føle mig stærkere forbundet med,
hvad jeg sang,
og hvor jeg sang fra.
Om natten levede mine drømme op
Og rensede ethvert minde med hellig røg
Billedet af brændende drømme, der renses med den her hellige røg,
ethvert minde, står der.
Vi har kopal, som er en essens, du brænder,
og det besidder den her … røg.
De siger, at kopal renser din aura
og din energi.
-Noget i den stil. -Ja.
Når jeg skriver dit navn
I det hvide sand med blå baggrund
Når jeg kigger på himlen
Dukker du frem fra en grå sky
Og en eftermiddag besteg jeg en bakke
Så på fortiden, det ved du
Jeg har ikke glemt dig
Hvem glemmer du ikke?
Jeg glemmer ikke mit liv og minder,
de sværeste øjeblikke, de sødeste øjeblikke.
Det er, som hvis du talte med ånden for alle de gode og dårlige ting.
Jeg var ude for en ulykke, da jeg var seks.
Jeg ville ride på en hest for første gang.
Min mor så hestene, og de var meget store,
og hun sagde: "Du kommer ikke op på sådan en."
Så jeg sagde: "Men jeg vil virkelig gerne."
Og jeg faldt af den, og jeg blev så sparket af en hest.
Helingsprocessen var meget hård.
Jeg havde svært ved at se, gå og tænke,
at gøre noget som helst.
Lægen fortalte min mor: "Hun kan måske ikke færdiggøre skolen
eller gå på universitetet."
Og min mor sagde: "Det sker ikke."
Så hun blandede terapien med musik…
…og det bar frugt.
Det knyttede mig tættere til musik, fordi det var en medicin.
Det ændrede min retning i livet.
I mit tilfælde er det på grund af de dårlige øjeblikke,
at jeg er den person, jeg er.
Normalt tænker man: "Okay, det vil jeg glemme,
Jeg vil ikke tænke på det."
Men de øjeblikke lærer dig ting.
Det lærer dig meget om at elske dig selv.
Det er en måde hvorpå at sige: "Jeg er måske ikke perfekt,
men sådan er jeg, og jeg elsker mig selv."
"På denne måde beskytter jeg dig. Du er stadig her i mig."
På denne måde beskytter jeg dig Du er stadig her i mig
SYNTHESIZER-BAS
Vi ønskede den her dybe lyd,
en slags elektrisk lyd, der lå under basgangen
eller en trommelyd.
TROMMER
Det er en meget stamme-agtig lyd,
den måde trommerne spilles på.
Vi optog med en ægte bas, men vi tog den lyd ud,
fordi vi ønskede, at sangen
havde en følelse af noget enkelt.
Hvis vi beholdt basgangen,
ville det føre dig væk fra den følelse.
ELEKTRISK GUITAR
De elektriske guitar blev optaget af Gustavo Guerrero, min guitarspiller.
Først lavede vi melodien med en xylofon,
og det lød vildt smukt.
Vi tænkte på en afrikansk lyd.
Så overførte vi den melodi til guitaren.
BAGGRUNDSVOKALER
Hun fandt på de her fantastiske baggrundsvokaler.
Så snart jeg vidste, at albummet blev så personligt,
prøvede jeg at gøre noget med lyden, så det gav lytteren tekstur.
ORKESTER
Hvor mange musikere spiller på strengeinstrument-delen?
Vi lavede det med en gruppe studerende, som gerne ville være med på albummet.
Sammen med produceren fik vi fat i Cachorro López.
Vi viste ham, hvad vi lavede.
Og der var mere end hundrede lydspor med musikere, der spillede som et orkester.
-Ikke kun strengeinstrumenterne? -Nej, det var meget mere.
Produceren sagde: "Du ødelægger sangen.
Jeg vil høre din stemme, og jeg vil høre teksten,
så lad os tage alt det ud."
Vi besluttede at tage messingblæserne ud,
slagtøjet, alt,
og vi beholdt kun det vigtigste med strengeinstrumenterne…
…fordi det er den følelse, du har, når du flyver væk fra noget,
og du går igennem så mange ting,
der gør dig stærkere.
Den følelse ville jeg gerne fange i arrangementet.
Så har vi pludselig "Hasta la Raíz," ikke?
Bare … der var sangen.
"Hasta la Raíz" blev udgivet i marts, 2015,
og Natalia var igen nummer et i Mexico. Den fik to gange platin.
Rolling Stone Mexico kaldte hende en af de vigtigste komponister i Latinamerika.
Hun blev ved med at ære sit lands historie
ved kun at spille steder, der var mindst 100 år gamle.
Nats liveoptræden med den sang er utroligt overbevisende.
Den fanger dig på grund af hendes evner, når hun optræder,
for jeg synes, at liveoptrædener udgør en god artist.
-Skal vi spille? -Lad os.
Lad os spille "Hasta la Raíz."
Kom her.
Los Cojolites!
Los Cojolites er et grammy-nomineret musikkollektiv, der spiller Son jarocho,
traditionel folkemusik fra Veracruz.
Jeg bærer dig inde i mig
Tilbage til rødderne
Så du kan vokse dig bedre
Du vil være her
Selvom jeg gemmer mig selv Bag bjerget
Og finder en mark fyldt med sukkerrør
Så vil det ikke ske, min månestråle
At du går fra mig
Natalia har fundet en forbindelse til os
gennem kærligheden for musik fra Veracruz,
og hun har skabt en bro, så traditionel musik
kan blive kendt i områder, det ikke var før.
I Veracruz elsker vi hende uden tvivl,
og især nu vi er på denne vej mod
at finde musikken, der giver os identitet.
Mange troede, at det var en kærlighedssang,
eller nogle kom hen og fortalte mig:
"Hej, Natalia. Jeg elsker sangen 'Hasta la Raíz.' Den er min far.
Han er lige gået bort, og den sang er min far.
Tusind tak."
Det er ikke den ægte mening med sangen, men så alligevel,
for alle de ting, din far betyder for dig, vil du huske på for evigt.
Selv om han er borte, bliver han hos dig.
-Mange tak. -Tak. I lige måde.
For terapien.
Nu græder jeg.
Og nu kommer "Hasta la Raíz" af Natalia Lafourcade i sin helhed.
Tekster af: Niels M. R. Jensen