Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
STRAŠIDLO
-Ahoj. Už přišla? -Ano.
Strašná zima.
Jedeme!
Jak to vypadá?
Špatně.
Tady je.
Parchant.
Doufal jsem, že přijdeš. Promluvíme si.
Hlídejte ho.
Nevypadá to moc dobře.
Jste naše jediná naděje.
Je to příbuzný Artěmjevových z Berezové ulice.
Před hodinou přišel z lesa.
Měl pušku.
A omylem ji střelil do břicha.
To není moje věc.
Pomoz, prosím. Nikdo jiný to nedokáže.
Ne, nemůžu.
Jestli ta žena zemře, přijde inspekce.
Budou vyslýchat všechny z vesnice.
Naše doktorka je nezkušená.
Nic neumí, chce ji poslat do města.
Nemůžu...
Do města ji vézt nemůžu, umřela by.
A co mám dělat, kdyby umřela?
Dát tomu pitomci dvě děti?
Naposledy tě prosím.
Prosím.
Musíme ji vzít do města.
Dobře. Tak běž pryč.
-Ty jdi taky. -Dobře.
Přežije to.
Ale už nikdy mě nevolej.
Tumáš.
Kup si něco k jídlu.
Vodku nekupuj.
Víš už něco?
Ne.
Tak co bude?
Mělo by se hledat ve městě.
Řekl jsem známému, detektivovi.
Už hledá, a měl by nám dát vědět.
A umí to?
Ano, umí.
Poslechni...
Hlavně si nekupuj vodku.
Dělá to 203 rublů.
Koukněte na ni.
-Co to bude? -Jeden chleba.
-Chleba, povídám. -Chleba už není.
Jak to?
-Už došel. -Tamhle je.
-Vždyť tamhle je. -Ne, chleba už není.
-Chleba už není, neslyšela jsi? -Vypadni!
-Ale je, tamhle! -Ne! Už není!
Jsi blbá, nebo co? Zmiz!
-Jdi do prdele! -Cože?
Klid!
-Vstávej! -A už sem nechoď!
Zmiz!
-Jdeme dovnitř. -Už nikdy sem nechoď.
Zdravím!
Už nám bylo 40.
Děti nemáme, ale chtěli jsme.
Nářadí mu nefunguje.
Mělo by se opravit.
Zkoušeli jsme všechno. Mastičky, bylinky...
U doktora ve městě jsme byli. Nic nepomohlo.
-Sundej kalhoty. -Co?
-Sundej je. -Dělej, Voloďo!
I spodky.
-Co? Cože? -Sundej si ty spodky!
Tu ruku pryč.
-Dej tu ruku pryč. -Tak dělej!
Léčitelům moc nevěříme.
Ale o tobě jsme hodně slyšeli.
Prý opravdu umíš pomoci. A proto jsme přišli.
-Jdi si zakouřit. -Já nekouřím.
-Tak si dojdi na záchod. -Teď se mi nechce.
Prostě jdi, Ljubo!
Ljubo, vypadni.
Co chceš?
Pomoz, prosím.
Řekla jsem ti, ať za mnou nechodíš.
Dám ti všechno, co mám.
Nejde to.
Prosím tě! Jen ty můžeš pomoci.
Ne, ne.
Vím, že můžeš.
-Jdi pryč! -Ne, nepůjdu.
Už jsem ti řekla, že ne!
Tak dost, jdi pryč!
Řekla jsem jdi!
Zdravím!
Podívej se na babičku.
Jdi pryč! Nesahej na mě!
Co to děláš?
Chceš porodit štěně?
Ty mi nevěříš?
Nevěříš. Ale já to můžu udělat.
Nech mě! Nech mě!
-Porodíš štěně! -Jdi ode mě!
Pojďte.
Hej, ty! Co jsi tam dělala?
-Ty jsi byla u nich? -Ano.
Řekni to Semjonovi. Co když tam něco ukradla?
Haló!
Pojď sem, prosím!
-Je to dobrá kyrympa? -Ano, je.
-A umíš hrát? -Ano, umím.
-A zahraješ něco? -Ne.
-Chceš to zkusit? -Já?
-Chceš, abych hrála? -Ano.
-Na tvou kyrympu? -Ano.
-Takhle? -Ano.
Nech mého syna! Jdeme! Co tu sedíš?
Plivu na tebe, mrcho!
Vidím, že ti došlo dřevo.
Se synem jsme ti přivezli něco z lesa.
V poslední době začal koktat. Podíváš se na to?
Předtím nekoktal.
Třeba mu ubližují ve škole.
A nebo začal dospívat.
Nechápu to.
Iljo, řekni tetě, jak jsme jeli do lesa.
Ráno jsme jeli, jen kousek.
Pro dřevo, pro nás a pro tebe.
Tak vidíš. Předtím to bylo horší.
Řekni tetě, jak je to ve škole.
Jak si hraješ s kamarády.
Péťa chodí do jiné školy.
Ale hraju si s ním.
A ještě s Filipem, ale ten je nemocný.
Jdi pryč.
Tak jdi!
Budeš s tím něco dělat? Jsi snad okrskový policajt.
Říkám ti to už od jara.
Jdi za majitelem a přiveď ho k zodpovědnosti.
Měli by jim dát náhubek.
Jestli je nechtějí dát na řetěz.
Je to nehoráznost! Skoro mě pokousali!
Jestli nic neuděláš, budu si stěžovat ministrovi.
Ministr je můj spolužák.
To snad nebude třeba, Ljudmilo.
Ministra do toho netahej. Nemůžeš si za to sama?
Jak bych si za to mohla?
Sám jsem tě viděl, jak ty psy dráždíš klackem.
Nejsem přece malý kluk, abych je dráždil.
Potřebuješ to na někoho hodit, co?
-Všichni viděli, že jsi tam chodila. -Budu si na tebe stěžovat!
Viděl jsem, jak psa Michajlovových dráždíš klackem.
Co jsi u Michajlovových dělal? Sledoval jsi mě?
Zavírali jsme ty obchodníky s vodkou,
na které si od loňska stěžujete.
Ne jenom od loňska. Už tři roky si stěžuju.
A víš, že se přestěhovali do města?
Mají se dobře. Prý si koupili byt.
Věděl jsi o tom?
Když je řeč o psech... Kdopak to přišel?
Vypadni odsud.
Vypadni? To říkáš mně?
-Opravdu? -Jdi, řekla jsem.
Vidíš to? Vyhání mě. Jako psa!
-Žádám trochu úcty! -Jen klid, Ljudmilo.
Slibuju, že se o to postarám. Promluvím s majitelem.
Postarám se o to sama. Půjdu k veterináři pro jed.
Dělej, jak myslíš. Mám už toho dost!
Vidíš? Takhle je to každý den.
Sama ty psy dráždí, a potom...
Už toho mám dost.
Něco nového?
-O čem? -Vždyť víš.
Ne, zatím nic.
-Pořád hledáme. -Hledáte už celé léto.
Neber to zle, ale mám jen dvě ruce.
Ani nevím, koho se zeptat.
Asi bychom měli hledat někde jinde.
Když něco potřebuješ, hned za mnou běžíš.
Neboj se, na něco přijdeme.
Mělo by se pátrat ve městě.
Kdyby byla ve vesnici, kolegové by ji určitě našli.
-A co když ji ve městě nenajdete? -Určitě je tam.
Schovat se ve velkém městě je snadné.
-Umíš hrát na kyrympu? -Na kyrympu?
Když jsem chodil do školy, zkoušel jsem to.
Ale neumím. A ty umíš?
Zapni si poklopec.
Zase oni.
Podívej se, paraziti jsou různí.
Třeba salmonelóza. Určitě je to nějaký parazit.
Když jíš hodně syrových jater, dítě se narodí s parazity.
-Játra jsem jedla jen jednou. -Stejně.
Ty jíš játra den co den, a parazity nemáš.
Když je o tom řeč, co prodat přebytečné maso?
Tak to ne. Pošleme to mámě.
Něco pošleme mámě a něco prodáme.
Hej, ty, my tu čekáme. Stůj!
Nech ji.
-Nesnáším ji! -A proč?
-Není pravá léčitelka! -A jak to víš?
Podvádí lidi, léčí jenom jako. Aby měla na vodku.
Ty jsi ji neviděla chodit opilou po ulici?
-A co když to opravdu umí? -Ale neumí!
-Ona lže. Je to lhářka. -Jo, ty se v tom vyznáš.
Prostě to vím. Pořád je opilá.
Ty sis nevšimla? Jen se na ni podívej.
Přestaň.
Pospěš si.
Drž to v suchu. Přijď v úterý, vytáhnu stehy.
Vyndám si je sama.
A proč se...
Proč se nevyléčím sama?
Tak se to nedělá.
-Jak je na tom ta žena? -Nevím, odvezli ji.
Podívej se na ni, sama chodí k doktorovi.
A přitom léčí lidi!
Starej se o svou ženu. To dítě není tvoje.
-Co to řekla, Stěpo? -Cože?
Hej, ty! Cos to řekla?
Přestaň kecat blbosti!
-Pojď sem! -Stěpo!
Stěpo! Co to děláš? Přestaň!
Stěpo!
Stěpo! Nech toho! Přestaň!
Pěkně tě zřídil.
Mám ho na pár týdnů zavřít?
Ne.
Nebo řeknu klukům, a zmlátí ho.
Ne, ne.
Lidi z města něco zjistili.
Máme adresu.
Ten papír radši zahoď.
Spal ho a adresu zapomeň.
No, to už je tvoje věc.
-Máš větvičky do lázně? -Co?
-Chci se umýt. -Jistě.
Klava už bude rodit.
Dýchej, Klavo, dýchej!
A tlač! Tlač!
Dýchej. Nadechni se nosem, pusou vydechni.
Hlavně dýchej.
A teď tlač! Tlač!
Tady je voda.
Klid. Uvolni se a dýchej.
-Stěpo! -Jděte pryč! Všichni!
No tak. Nesmíš ublížit dítěti.
Dýchej. Už to bude.
Už to skoro je.
Za chvíli to skončí.
Uklidni se, buď dobrá máma.
Už leze. Tak pojď, pojď.
Už to skoro je.
-Co vím, máš kyrympu. -Ano.
-Můžu si ji půjčit? -Ano.
Jsi blázen.
-Dobrý den. Máte místo? -Vmáčkni se sem.
-Proč jedeš do města? -Na kontrolu, k doktorovi.
-A ty? -Za synem, najít mu ubytování.
-Tak co, zabíjíte? -Krávu jsme porazili, teď ještě koně.
A vy?
My jsme už zabíjeli. Maso odvezu synovi.
-A ne jenom maso. -Jistě.
-Proč ona jede do města? -Mně to povídej.
-Ty jsi od Ivana z vesnice? -Ano.
-A ty jsi volala? -Ano.
Tak jdeme.
Rukavice.
-Je zima, co? -Je teplo, jen zataženo.
-Zima ještě nepřišla. -Je u tebe nějaká Anžela Ustinovová?
-Zavolej ji, musíme s ní mluvit. -Anžela Ustinovová? Tu neznám.
Ale nekecej, Veroniko. Je z děcáku, černé vlasy.
Černé vlasy...
A to má být kdo?
Zavolej ji, jen na pět minut.
Tak dobře. Snad ji neodvezeš na stanici.
Minule jsem za to platila pokutu, tobě a tvému šéfovi.
Nejsem milionář, abych všem platila.
Klid, neodvezu.
Tak já ji zavolám.
Ale brzy ji pusť, má moc práce.
Pustím.
Haló? Narijo, řekni Anžele, ať přijde ven.
Ale rychle.
Slyšel jsem, že ve vesnici je léčitelka. Jsi to ty?
Ne, to nejsem já.
Tamhle jde tvoje dcera. Prohlédni si ji.
Ne. To není ona.
Jak to myslíš?
Ustinovová Anžela, narozena 14. února 2002.
Vychována v dětském domově ve vesnici Chojuu, do 14 let.
Podle ♪ 158 trestního zákona
odsouzena ke dvěma letům v nápravné kolonii.
-Je to ona? Hledala jsi ji. -Ne, to není moje dítě.
-Nemůže to být ona. -Podívej se dobře!
To není moje dítě. Není to moje dítě!
-Kam jdeš? -Není to ona! Není to ona!
Počkej!
-Co chceš? -Tak co, jak to jde?
-Nemám co dělat, klienti nejsou. -Nastup.
-Už zase? Dej mi pokoj. -Nastup.
-Neotravuj mě pořád. -Nastup, jsem řekl!
Ale rychle. Za chvíli mi končí pauza na oběd.
Dítě moje... Dítě moje...
Dítě moje...
Odkud jsi, sestro?
Našla jsi dnes něco?
Peníze máš? Dej mi něco.
Vezmu si to.
Máš ještě něco?
Já tu byl první.
Něco mám.
Stůj, ty hajzle!
Půjdeš s námi? Bydlíme tady v domě.
-Opravdu nepůjdeš? -Ne.
Ty jsi přišla?
Jak dlouho leží?
Už dva roky.
Dobře. Nech nás být.
České titulky Vladimír Fuksa Iyuno-SDI Group 2022