Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
DADÁK
Öt eurót rátesz, százat nyerhet!
A legjobb cucc, a legjobb áron! Szemüveget tessék! Húsz euró!
Uram? Van most egy perce?
Cigit tessék! Cigaretta! Köszi!
Olcsón adom, tőlem vegyen!
- Hé, szöszi! Ezt nézd meg! - Találkozóm van.
Nézd ezt a táskát! Igazi bivalybőr! Remekül megy a hajadhoz!
- Nagyon kedves, de... - Ez nem kedvesség, ez lehetőség!
Érzed az illatát? Az igazi bőr illata.
- De... - Mennyit ér meg neked?
Százat? Csak neked ma 80. Próbáld fel! Nem bánod meg, eskü.
- És igen! - A kedvedért...
Hű, nagyon tutin nézel ki!
- Tényleg? Jól áll? - Várj, lefotózlak. Nézz rám!
- Ez az! Kicsit oldalt! - Így?
És most nézz rám!
Ez király, király!
Most komolyan, máris remeg a térdem.
Hé, Sheila!
- Gyere, Sheila! - Finom, forró a gesztenye!
Gesztenyét vegyenek!
Ehhez mit szólsz?
Azta, de jó pasi!
Az.
Nem rossz, mi?
Ötven, hetven, nyolcvan. Köszi!
- Jó boltot csináltál. - Tényleg tetszik. Passzol.
- Jó a szemed. - Így van. Viszlát!
Szép napot, gyönyörűm!
Erre meg hogy vetted rá?
Tökre nem áll jól neki. Mintha egy zseb lenne.
- Tisztára, mint egy kenguru. - "Killer" vagy.
- Zsaruk! - Futás!
Álljon csak meg!
- Hopp! - Velünk jönne, kérem?
- Persze! - Ez a magáé?
- Nem. Talán a nagyapámé lehet. - Oké.
- Az a nagyié. Felismerem. - Pakoljon össze mindent!
Mi az, szívem?
Mi? Ja, csak nyugi, persze, elengedtek.
Azért kaptak el, mert megbotlottam a magassarkúban.
Ja, aha, pont úgy.
- Te! Hol a pénzem? - Hé, csak nyugi!
- Két hónap elmaradt. Pénz? - Mondtam, hogy megadom!
- Ezer euró! Pénz! Most! - Annyi nincs!
Pénz!
Ez 850.
- Még 150 kell. - Több nincs. Jövő héten megadom.
Egy hét. Nincs több!
Azt hiszem, ki akarja adni másnak.
Ez itt egész jó. Köszi, szomszéd!
Ez a legkevesebb.
De most muszáj mennem rendet rakni.
Ha esetleg pénzre van szükséged,
tudok valakit, aki dadust keres, és szállást is ad.
Köszi, de nem azért jöttem ide, hogy mások gyerekeit pesztráljam.
Ahogy akarod.
Egyik éjjel...
Előfordult már máskor is, hogy az ágyba pisilt, de a gyerek az ilyen.
Az apa berágott, ilyet szól: "Ebből elég, fiam!
Minden éjjel bepisilsz, hogy képzeled?"
A gyerek az apjára néz, és ezt mondja: "Véletlen volt, papi."
Az apa gondolkodik, és így szól: "De, fiam...
Miután ennyiszer megtörtént, ez már nem baleset.
Ez tünet! Ez rendszeres!"
Várj már, te azt hiszed, tolvaj vagyok?
Én nem hiszek semmit!
De harmadjára kapnak el, míg a barátnőd le tudott lépni.
Szóval magyarázd meg!
Mit tudom én... Biztos gyorsabban fut nálam.
Olyan cipőt kell vennem.
Hülyének nézel.
Nem, nem nézlek hülyének.
Akkor kérem a lóvét!
Elvették a zsaruk.
A bevételt!
És a cuccokat is!
Tudod, mennyibe került mindez, te hülye picsa?
Ki fogod fizetni!
- Érted? - Aha.
Vagy pedig csúnyán
kidekorálom a pofádat.
- Vágod? - Aha.
- Oké? - Oké.
Helyes. Tűnés.
Üdv!
Hahó, Angèle! Jól vagy?
Jól, persze. Mondd...
Áll még az az állás?
Viszont én viszlek oda, a te főnököd az én főnököm barátnője,
szóval csináld jól, oké? A jó hírem a tét.
- Oké. - Papírok rendben?
Aha. Azaz nem, hamisak.
Kérd, hogy jelentsen be!
Kevesebbet kapsz, de megéri tisztán csinálni.
Most nagyon kell a pénz.
Hát, ahogy gondolod.
Nekem muszáj rendesen, a kicsi miatt.
- Van gyereked? - Nincs.
Akkor mondd, hogy kettő van!
- A gyakorlat miatt. - Oké.
- És mi van, ha referenciát kérnek? - Az az én dolgom.
Figyelj, a legfontosabb: az afrikai mondókák!
Az összes picur imádja.
Kérnek inni valamit? Vizet, egy teát?
- Nem, asszonyom, köszönjük. - Nem, kösz.
Meséljenek!
Régóta ismerik egymást?
- Tíz-tizenkét éve. - Értem.
Távoli rokonok is vagyunk.
- Dolgozott már dadusként? - Persze!
Ott volt először a kicsi Cynthia.
Nagyon édes volt, bár néha rémálom, ráncba kellett szedni.
- Aztán a hármas ikrek. - Hűha, az igen!
Hát, fel kellett kötni a gatyát.
- És a picik? - Picik?
Kisbabákkal is foglalkozott már?
Azt nem is kérdeztem, hogy van-e gyereke?
Van. Egy fiú, egy lány. De nincsenek Párizsban.
Asszonyom! Azért ajánlottam Angèle-t,
mert jól ért a gyerekekhez, és nagyon kedves.
Persze, ezt nem is vonom kétségbe.
Claire imádja magát, én is bízom magában.
Claire egy anyuka a suliból, nagyon kemény.
Nos, mindenképp tudniuk kell, hogy sokat dolgozom.
Magas pozícióban vagyok, néha estig is maradok.
És Arthurral mostanában nem mindig könnyű, ezt valljuk be!
- Akarja, hogy bejelentsem? - Nem muszáj.
Remek! Kevesebb bonyodalom.
Úgy látszik, felébredt.
Hármas ikrek?
Jól van na...
Ezt minek?
A válladra, hogy ne piszkolja össze.
És ő itt Marius!
- Szeretné átvenni? - Igen, hát persze!
Na, gyere, picur!
A mondóka.
Zanga... Zanga, kicsim.
Zanga, zanga, zanga... Zanga, kicsim.
Nyanga, nyanga... Zanga, Zanga, kicsim.
Koli, koli, koli, kicsim.
Mindenki álmos, a madzsadzsák és a matangók is.
De a dudu mindig ott van.
Dodokák és batukák.
Koli, koli, kicsim.
Zanga, zanga, zanga, kicsim. Koli, koli...
És nagyon köszönöm, hogy vasárnap idefáradtak.
Csak ki kell festeni, és kész a szobája. Egy hét max.
Rendben, semmi gond.
- Akkor holnap? - Holnap.
Nyugi, rendben lesz!
Angèle!
A francba!
Jó reggelt!
Legközelebb kicsit korábban, ha lehet, így elkésem!
Arthur, csipkedd magad! Gyere, gyere, gyere!
Köszöntél Angèle-nek? Nem hallottam.
Neked könnyű.
- Szia! - Helló!
Szia!
Na, mihez van kedved?
Hoztál nekem csokis kiflit?
Nem én.
Keressünk egy pékséget?
Gyere velem!
Focizni fogok. Megvársz a parkban?
Oké.
Marius...
Itt a nyuszi, hol a nyuszi!
Szia! Üdv a játszótéren!
Ez mindig ilyen?
Attól függ. Óra, nap, időjárás.
Nem éhes?
Egy órája evett!
- És a pelus? - Most cseréltem.
Akkor pedig biztos éhes.
Nem bonyolult.
Köszi!
Ők itt Fatou és Bintou. Angèle.
- Helló! - Szia!
Itt nem nagyon keverednek az emberek, ugye?
A dadák, mint a focisták. Klubokra osztódnak.
- Hol vannak a szülők? - Hát dolgoznak.
Mi másért kellenénk?
Az én főnököm mindig a boltban van.
Mit mondtam magának?
Azért küldtem le, hogy játsszon a gyerekem.
- Erre a babakocsiban üldögél! - Most akartam kivenni!
Hülyének néz? Negyedórája figyelem, ahogy fecserészik!
Hé!
Halkabban, ha kérhetem!
Mi?
Mégis mit képzel?
Hogy mer ilyen hangon beszélni vele?
- Jó, rendben. - Nincs rendben!
Jó. Elmegyünk.
Mit képzel magáról?
Kellene egy app, ahol kiértékeljük a szülőket.
Most nem?
Figyu, ez nem olyan nehéz.
Lógtok a srácokkal, látsz egy klassz bőrdzsekit.
Harmincad van.
A két havernak összesen 40.
A dzseki 180-ba kerül.
Mennyi hiányzik, hogy megvehesd?
Száz?
Hagyd a baromságot! Száztízet perkálj, vagy feldughatod a dzsekidet.
Gyerünk!
Nézd!
Tudod, mit jelent, ha egy madár odaül az ablakodba és figyel?
Nem.
Hogy valaki, aki szeret, de nincs itt, rád gondol.
Na, fejezzük be!
Nem, figyelj, hallgass már végig!
E-mailben írta, a meeting alatt!
El tudod hinni, ez a rohadék?
Totál el van tévedve.
Kizárt, hogy karácsony előtti két hétben ott legyen.
Minek kellett olyan messzire költöznie...
A váláskor kimondatom.
Naná!
- Figyelj! - Igen.
Vedd fel a pizsamád, Arthur! Majd aztán befejezed.
Soniát kérem meg.
Őt legalább ismerem.
Igen, szerintem is jobb.
Aha, de...
Nem, nyug... Ne aggódj! Ne...
Nem kell aggódni.
Jó. Igen.
Igen. Le kell tennem.
Igen. Puszi!
Puszi!
- Pardon, bocsánat! - Semmi baj.
- Minden rendben? - Igen. Marius alszik, Arthur evett.
- Szuper. A lecke nincs kész, gondolom. - De, készen van.
Akkor holnap.
Persze, holnap, Angèle.
Szia, picur!
Anya itt van?
Nem zavarok?
Nem, dehogy! Főzök. Gyere be!
Nem értem, hogy csinálod.
Holnap is nap lesz, csinálni kell.
Totál kivagyok.
Nézd csak! Hoztam valamit.
Kedves vagy, köszönjük!
Ugyan már. Várj! Add ide!
Úgy, jól van.
Valaki örül!
Olyan furák ott az emberek a parkban.
Az a sok nő, mind más gyerekével.
- Igen. Mikor költözöl be az új helyre? - Hétvégén.
- Hé! Tartunk búcsúbulit? - Még mit nem.
Nagyon nagy mázlid van, félre tudsz majd tenni.
Itt alig jövök ki.
A munkaadóm nem fizeti ki a túlórát.
Máskor meg korábban hazajön, és levonja a fizetésemből.
Ez undorító, ehhez nincs joga!
- Na és? - De legalább bejelent?
Igen.
Oké. Ezt elrendezzük.
- Hogyan? - Azt bízd csak ide!
Azok után, amit értem tettél, ez a minimum.
Mondd csak! Te loptad el Maxim kártyáit?
Nem, nem én voltam.
Hazudsz! Igenis te voltál!
Hé, hé! Mi folyik itt?
- Hozzád tartozik? - Aha.
Kiderült, hogy a te srácod lenyúlta Maxim Dragon Ball-kártyáit.
- Igaz ez? - Nem!
Hazudik!
- Add vissza! - Nem én voltam!
Add neki vissza!
Köszönöm!
- Köszönöm! - Oké?
- Rendben vagyunk? - Igen, kösz!
Mi ütött beléd, hogy ilyet csinálsz? Mi?
Ez a srác folyton felvág a kártyáival! Egy rakás van neki!
Oké, de ez nem ok rá, hogy ellopd.
Ne lopj többet! Rendben?
Vagy ne bukj le!
Csináld rendesen!
Ez most komoly? Dadus lettél?
Egy kis pihi a zöldövezetben senkinek sem árt.
A hétvégén becuccolok egy szobába a srác felett.
Kis nyugi, amíg elcsitulnak a dolgok.
És Gabint nem fogod kifizetni?
Kifizetni, mit?
Angèle, nekem ne...
Esküszöm, hogy nem nyúltam le semmit!
És ha meg is tettem volna, ki kockáztatja, hogy lebukik?
De az valamennyire az én pénzem is!
- Már nem bízol bennem, vagy mi van? - Dehogynem, csak én is le vagyok égve.
Szükségem van a zsére.
Itt keresel! A srácok meg segítettek, nem?
Aha. Használtak.
Mert most, hogy dadus vagy, nem használnak?
Nem fognak leszállni rólad. Vigyázz magadra!
Most mi van, fenyegetsz?
Csak magadra gondolsz.
Tudod, mit? Húzz el!
Jó. Jól rá fogsz cseszni, te lúzer.
Mi az?
Itt vagyok, baba...
Látom, nem csak én lopok.
Nagyon vicces vagy.
Angèle! Nem hinném, hogy ez jó ötlet.
Nyugi, totál sima lesz!
És ha később összefuttok az utcán?
Hát...
kockázat nélkül nincs rizikó.
Na! Gyerünk, induljunk!
Asszonyom?
Igen?
Valaki beszélni szeretne önnel.
- Jó napot! - Jó napot!
Miben segíthetek?
Aminata N'Diaye, szociális-jogi ügyintéző.
A játszótérről ismerem madame Ouatarát.
- Nem zavarom? - Nem, dehogy!
Remek! Tanácsadóként informálom ezeket a nőket,
akiknek általában nincsenek ismereteik
a munkáltatóval kapcsolatos kötelezettségeikről és jogaikról.
- Érti? - Persze, és?
Megengedi?
Persze, hogyne! Bocsánat! Jöjjön!
Megígérem, rövid leszek.
- Gyönyörű lakás! - Köszönöm!
- Kaphatnék esetleg egy pohár vizet? - Természetesen.
Köszönöm! Ahogy beszélgettem madame Ouatarával,
észleltem néhány hibát vagy mulasztást
az elvégzett munka bérezésével kapcsolatban.
Például, ahogy madame Ouatara kifejtette,
de kérem, javítson ki, ha tévedek,
hogy a túlórák díjai ritkán vagy soha nem jelennek meg a fizetésben.
- Hát ez... - Ne aggódjon!
Ez gyakori. A munkaadók általában megállapítják a bért,
és elfelejtik számontartani a túlórákat. De semmi gond, ez nem baj.
Visszamenőleg is helyre lehet hozni.
Rendben!
Ez jólesett.
Kiderült továbbá, hogy ön levonja a fizetéséből,
ha hamarabb jön haza.
- Nem. - Így van, madame Ouatara?
- Előfordult. - Ki van zárva.
Higgye el, asszonyom, ez is mindennapos.
A háztartási alkalmazottak munkaköre jogi rémálom!
Senki sem ért semmit, mindenki féle van informálva.
De hát pont ezért vagyok itt.
De ha jól tudom, ön bejelentette madame Ouatarát?
- Hát persze, hogyne! - Ez nagyszerű!
Elismerésem, madame...?
Berthuis.
Berthuis, mint a delikáteszbolt?
- A miénk. - Értem!
Hát, madame Berthuis, jó hírem van, mivel bejelentette az alkalmazottját,
könnyen egyenesbe tudjuk hozni dolgokat, mert minden a törvény szerint megy.
- Remek! - Igen.
És akkor én itt végeztem is. Kész vagyunk.
Várjon! Itt hagyok egy névjegyet, ha lenne bármi kérdése.
Rendben. Köszönöm, madame N'Diaye!
Szólítson tanácsosnak!
További szép napot! Viszlát, madame Ouatara!
Viszlát!
"Szólítson tanácsosnak!"
Látnotok kellett volna a főnököm arcát!
Mindjárt bepisilek!
Be fogok pisilni! Nem bírom tovább!
Isten vagy, komolyan, istennő vagy, nővérem!
Nézd csak!
Kitüntetlek téged a mindenható PSG kitűzőjével.
Tessék!
Jól néz ki, nem?
Figyu, ha nekem is segítenél több lóvét keresni,
akkor elmehetnék megnézni a meccset!
Nem, nem, ezt Wassiáért tettem, aki gondolkodás nélkül segített nekem.
- Összetartunk, nővérem! - Összetartunk, szívem.
Olyan édik vagytok!
Úgy szerettem...
Úgy szerettem volna látni...
Gyerünk, mozdítsd ki a párod!
Megfogod a ruháját és kibillented!
Gyerünk, Arthur, védekezz!
Egy szép kumikata, ez az!
Harcolj, Arthur! Szabadulj ki!
Ne hagyd, hogy a földre szorítson!
Arthur! Fordulj ki, támadj vissza!
Gyerünk! Gyerünk, gyerünk!
Tudod, mit? Nem győzött le.
Hagytad magad. És tudod, miért? Mert féltél.
- Ez nem igaz! - De igaz. Féltél!
Láttam a szemedben. Kényelmesen elvoltál.
Az ellenfelet fel kell falni!
Így kell nézni, figyeld! Egyenest a szemébe!
Mélyeket lélegzel, mindig az orrodon át.
Csináld te is!
Ez az, ráncold az orrod!
Gyerünk!
Egy kicsit kevesebb orrot, ez már bulldogos.
Gyakorold!
Ez még nem jó, de menni fog. Várj!
Halló?
Mi?
Ezt nem teheti!
Jó, jövök.
Mondom: jövök!
Gyere, van egy kis gond.
- Hova megyünk? - Nyomás!
De hová?
Arthur? Gyere, siess!
Megértette, amit mondtam?
Részemről rendben van.
- Hát itt van! - Ne merj a cuccaimhoz nyúlni!
- Kicseréltem a zárat! - Mégis mi az, amit nem bírsz felfogni?
- Egy hét türelmet kértem! - Az már rég letelt!
Mindössze egy hetet kértem!
- Annyit sem tudsz várni? - Szükségem van a pénzre!
- Egyetlen hetet kérek még! - Nem! Nincs több egy hét!
- Egy hét múlva fizetek! - Az egy hét már letelt!
A múltkor adtam 850 eurót.
Ezer euró a lakbér. Ezer eurót kell kapjak.
Szaros 150 euróért ekkora bajba keversz engem?
...szerelvény nem közlekedik, helyette pótlóbuszok járnak.
Most mit bámulsz így?
Sosem fogsz fizetni neki.
Ezt meg miért mondod?
Mert a hétvégén kiköltözöl, és nem látod többé.
Simlis vagy.
Simlis...
Ezt bóknak veszem.
És az a fiú veled a képen?
Ő ki?
A fiam.
- Lányod is van? - Nincs.
Anyának azt mondtad, két gyereked van.
Simli?
Hány éves?
Moussa? Tíz.
- Nem veled lakik? - Nem.
- Hát akkor hol? - Hé, mi ez, kihallgatás?
Zsaru vagy?
Halló?
Nem, nem... igen. Tanácsos... Igen.
Igen, én képviselem madame Ouatarát.
Holnap? Késő délelőtt?
Jó, persze. Oké.
Viszhall!
Sarre tanácsos? Ön találkozik N'Diaye tanácsossal?
Nem fog eljönni. Ugyanis nem létezik.
Én találtam ki.
Tudom, hogy hülyeség, de csak így tudtam segíteni egy barátnőmnek,
akit kihasznál a munkaadója.
Aki ilyeneket képvisel, mint maga, akik magasról tesznek a dadusra,
aki gondját viseli és küszködik, hogy kijöjjön a pénzből,
- és magasról tesznek a gyerekükre is... - Hölgyem!
...akiket pár év különélés után úgy kell odarugdalni magukhoz. Mi az?
Elnézést! Én vagyok Sarre tanácsos.
Elnézést!
Kérem, foglaljon helyet!
Nagyon köszönöm a pontosságát és az őszinteségét, tanácsos!
Nos. Szeretném, ha tudná, nem vagyok érzéketlen a barátnője gondjai iránt.
Ha ez megnyugtatja, azért kértem, hogy találkozzunk,
hogy észszerű tárgyalási keretet alakítsunk ki
Ouatara asszony helyzetének rendezése érdekében.
Oké.
Csúcs.
Tessék! Ha el akar érni.
Együttérző ügyvédre nem számítottam.
Vannak még csodák.
Csak azt nem értem, miért leplezte le magát rögtön?
Tovább is játszhatta volna az ügyvédet.
Nem is tudom. Nem akartam tovább rontani a barátnőm helyzetét.
Igazi ügyvédnek kellene mennie.
Legyen szíves!
PSG-szurkoló?
Én nem. Egy barátnőm.
Akkor ennek örülni fog.
Itt van. A barátaimmal terveztük, de nem érnek rá.
- Egyet megtartok, három a magáé. - De ez nagyon sokba kerül.
Már ki van fizetve. Használjuk ki!
Nagyon örülök, hogy megismertem, tanácsos!
Elbírod?
Igen, itt vagyok.
Szuper. Király vagy.
Jó helyed lesz.
Az. Jobb, mit az előző.
És Moussa hol lakik?
Abidjan mellett.
Ki vigyáz rá?
Egy rokonom.
Afrikai dadusoknál gyakran van így.
Jobb, ha nem kérdezel annyit, kicsim, oké?
Menj fogat mosni!
Kiscicám, kiscicám...
Nekem szerencsém van,
mert ki tudja, talán a papa és te egy nap újra együtt lesztek.
Igen. Meglátjuk.
Te akartad így!
Te akartad, hogy így legyen! Akkor ne veszekedj!
Ugyan, ez röhej, elegem van, sötétfóbiám van!
- Sötétfóbia? - Igen, az. Félelem a sötéttől.
- Klausztrofóbia! - Hagyd már a picsogást!
És mi van, ha ez az Édouard csak meg akart tréfálni minket?
Nem olyan srácnak tűnt. Meg akkor nem adta volna oda a jegyeket, nem?
- Na mi az, ott vagyunk már? - Ott!
Nem hiszem el!
- Jó estét! - Jó estét!
A páholyok az emeleten lesznek, jobbra.
- Köszönjük szépen! - Páholyok?
Tényleg azt mondta, páholyok?
- Úristen, ez állati! - Halkabban!
- Ezt hogy csináltad? - Nyugi már, még nem is láttál semmit!
Mi van, te valami boszorkány vagy, mi?
Mamie Watta, te tényleg boszorkány vagy.
Azta!
17-es páholy. Ez az.
- Jó estét! - Jó estét!
Szabad?
Lássuk...
Ez rendben is van.
Kihez jöttek?
Édouard Sarre-hoz.
Értem, hogyne, Édouard! Itt van, merre is...? Édouard!
- Jó estét! - Jó estét!
Bérangere, bemutatom N'Diaye tanácsost, családjogi ügyvédet.
A társai pedig...
Wassia Ouatara, egy afrikai gyermekeket segítő civil szervezet vezetője,
és Fatou Keita, az Elefántcsontparti Labdarúgó Szövetség igazgatóhelyettese
és a FIFA afrikai női labdarúgás-fejlesztési vezetője.
- Remek! - VIP-vendégek.
- Elvihetem esetleg a kabátjukat? - Hogyne!
Jöjjenek! Helyezzék kényelembe magukat!
Hölgyeim? Bort, pezsgőt, gyümölcslevet?
- Mit szeretnél inni? - Én...
Én pezsit kérek! Köszi!
Egy pohár bort kérek.
Azok a srácok igazi művészek. Csak nincsenek jól kihasználva.
Ma este 4-4-2-ben játszanak, rombusz alakzatban, plusz egy söprögető.
Sarre tanácsos úr, köszönöm, hogy támogatta az ügyemet a főnökömnél.
Ugyan, nekem alig akadt tennivalóm. N'Diaye tanácsos vitte a nehezét.
Ön szerencsés, hogy ilyen barátnője van.
Egy kupacban, mint a legyek.
Szét kell szóródni, srácok!
- Szétszóródni! - Szétszóródni...
- Aha. - Ez is csak egy szakma.
- Komolyan veszi. - Igen.
- Viszontlátásra! - Köszönöm!
Fantasztikus volt, Bérangere! Nem is tudom, hogy köszönjem meg!
Csodás volt, zseniális!
A büfé meg minden! Köszi!
De... én... Boldog vagyok, hogy el tudtak jönni.
- Köszönjük! - Viszlát!
- Minden jót, Bérangere, viszlát! - Viszontlátásra, Édouard!
- Csak egy kis ünneplés a barátaimmal. - Nagyon jól hangzik.
- Hölgyeim, hazavihetem magukat? - Az nagyon klassz lenne!
Nem, köszi, majd metróznak, nem vészes.
Mondod te. Én háromszor szállok át.
Te nem jössz haza velünk?
Nem, azt hiszem, én még maradok itt egy kicsit.
- Oké. - Oké, ahogy akarod.
Akkor szia! Ja, és nagyon köszi!
- Nincs mit. Viszlát! - Csáó! Szia, Eddie!
Egy pohár bort, tanácsos?
Angèle.
Isten hozta nálam!
- Várj egy kicsit! Ne gyújtsd fel! - Miért?
Szeretek sötétben megfigyelni új helyeket.
Olyan, mintha közelről láthatnám az embereket.
Oké.
Minden ugyanolyan tónusú, azaz a haszontalan
és az értékes dolgok egyaránt.
Mintha rögtön tudnánk, kik is ők.
Oké.
Szóval, ki vagyok?
Te egy ügyvéd vagy, Édouard Sarre.
Éleslátó.
Van egy kis pénzed, de nem túl sok.
Sokat dolgozol.
Még nem vagy önálló. Az autódat is csak bérled.
És zenélsz!
De abbahagytad.
Vagy várjunk, nem!
Nem, nem, nem.
Ez albérlet!
Bútorozott albérlet, de ez nem változtat semmin, csak a zenén.
Egy fotót sem látok sehol.
Se nő, se gyerek, se család.
Vagy távol vannak...
vagy szemérmes vagy.
Vagy mindkettő.
Diagnózis: te egy befejezetlen fekete vagy.
Befejezetlen fekete? Az mit jelent?
Azt, hogy a szüleid keményen dolgoztak, hogy szép jövőd legyen,
de még nem vagy befejezve. Még nem vagy férfi.
- Tényleg? - Tényleg.
És nem szoktál ide lányokat hozni. Olyanokat pláne nem, mint én.
Megmutassam, mire képes egy befejezetlen fekete?
Csak szólok, nem akárkibe botlottál bele.
Nem albi. Lakótársas.
Bruno! Ő itt Angèle.
Örvendek!
Már találkoztatok, ugye?
Vicces.
Maga zenél?
Igen. Persze csak magamnak, itthon ügyvéd vagyok.
Egy irodában dolgozunk. És maga?
Angèle briliáns jogász.
Igen, nagyon...
Oké.
Nem. Dadus vagyok.
Mit akarsz a borssal? El fogod rontani!
Tudsz táncolni? Csináld utánam!
Lazíts kicsit! Így ni!
Térd behajlít. És mozgatod a popeszt.
Na gyere! Utánam!
Gyerünk! Csak engedd el magad, lazítsd a vállad!
Lazán, Arthur, a vállakat is!
Ez az!
Dögös pillantás...
Ez az!
Pont így! Oldalazz, mint a rákok!
Riszáld azt a fehér hátsód!
Lefelé, lefelé!
Ez az!
Oké...
- Bocsánat, asszonyom, nem láttam. - Dehogyis, folytassák!
- Muti, Arthur, hogy csinálod! - Nem, már elfáradtam.
- Ne már! - De, komolyan mondom!
Ha itt vagyok, elbújik.
- Félénk. - Magával nem az.
Én nem vagyok az anyja.
Mindjárt kész!
Hű, ez csoda szép!
Köszönöm, asszonyom! Végeztem. Elmehetek?
Persze, Angèle. Köszönöm!
- Szia! - Szia! Jól vagy?
- Ne is kérdezd! - Mi történt?
- A dadusom kikészít. - Wassia?
- Csak a pénz érdekli, őrület... - Hogyhogy?
Pár filléres tételért ránk szabadított valami jogászt.
Vigyázz azzal is, akit hozzád küldött!
- Az összes dadus álnok kígyó. - Pont itt van...
Nálunk remekül bevált.
Ennek örülök.
Azt ajánlom, ne jelentsd be. Utána csak a baj van velük.
Hű! Ez nem semmi!
Angèle volt, nem én.
Angèle?
Angèle!
- Biztos elment. - Hamarabb jöttem.
- Van egy kis gond. - Minden rendben?
Nem, nincs rendben.
A főnököm ma szólt, hogy a hétvégével menjek el.
Mi? És ez mit jelent?
Fogalmam sincs, kérdezd a drága Édouard-odat!
Jól kiszúrt velünk, most meg röhög a markába.
Tuti ezt a hónapot se fogják kifizetni!
Mert megtehetik!
- Jó napot! - Jó napot! Monsieur Sarre-hoz jöttem.
Sajnálom, de monsieur Sarre épp megbeszélésen van.
Akkor menjen be oda, és szóljon, hogy Angèle van a recepción!
Ezt nem tehetem, de átvehetek egy üzenetet. Ha óhajtja.
Sarre tanácsost várják a recepción!
- Halkabban, kérem! - Ismétlem:
Sarre tanácsost várják a recepción, kérem!
- Sarre tanácsos, recepció! - De, hölgyem! Halkan!
- Sarre tanácsos! - Nagyon kérem...
Sarre tanácsost várják a recepción!
Na látja? Már itt is van.
- Mi történik itt? - Beszélnünk kell.
- Megbeszélésem van. - Az várhat.
Erre!
- Szerinted ez rendben van? - Hogy átver egy hülye kis ügyvéd?
- Nem, nincsen. - Te miket beszélsz?
Wassiát ma reggel kirúgták. Megmagyarázod?
Honnan kéne tudnom? Nem lakom velük!
- Nem is érdekel? - Nézd, nem is ismerem őket!
A cégünk ügyfelei, ja, és a főnököm barátai.
Én csak besegítek.
- Akkor menjünk a főnöködhöz! - Dehogy mész!
De, elmesélem neki, a barátai hogy bánnak a személyzettel!
Ne csináld ezt, Angèle, nem oldasz meg semmit.
Adj egy kis időt! Utánajárok, oké?
És mit fogsz csinálni?
Ja. Ügyvédkedni.
Mit csinálsz? Rád várunk!
Bocs, Henri, végeztem, máris jövök!
Örvendek!
Jó napot!
- Gyere már! - Jó, jövök! Légyszi!
Ajánlom, intézkedj, különben legközelebb egyenesen Henri gazdához megyek!
Vigyázz magadra!
- A barátnőd ez a párduc? - A bará...? Nem, a házvezetőnőm.
Elhagyta a kulcsot, ezért jött.
Ha Berthuis-ék meg akarnak szabadulni Wassiától,
ki kell fizetniük kétévnyi ki nem vett szabadságot,
egy hónap felmondási időt, illetve a végkielégítést,
ez összesen körülbelül 5000 euró.
- Most szívatsz. - Eszemben sincs.
Le van írva, mutassa meg nekik! Ha el akarják küldeni, fizetniük kell.
Ennyi pénzzel nyer egy kis időt új munkát keresni.
Nem túloztál egy kicsit, nagymenő ügyvéd úr?
Viszont fontos, hogy nem tőlem tudjátok.
- Világos? - Mint a nap.
Köszönöm!
És még egyszer bocsánat!
Rendben. Nincs baj.
Ötezer euró...
Ötezer euró?
Istenek az égben, ez lehetetlen!
Dugd az orruk alá, hadd olvassák el, és kész.
- De ez túl sok pénz! - Felér a nagylelkűségükkel?
- Nem merem. - Jaj, dehogynem mered, elég már!
Lányok! Ne hagyjuk már kihasználni magunkat!
Egyébként, ha nem teszed meg, majd megteszem én a te nevedben.
Kitől kaptad?
Mi?
Eddytől?
Nekem elmondhatod. Ő mondta neked.
Ugyan, Eddy? Az a szemét csak átverni tudott.
Utálom.
De bizony, Eddie az aduász.
Ő segít, mi?
Angèle és Eddy, a tutik!
Angèle...
Lépjetek közelebb!
Köszönés.
Kumikata! Hadzsime!
Kapd el, Arthur! Ez az!
Fogd meg! Szorosan!
Fogd meg a nyakát! Ez az, pont így!
Magas fogás!
Ez az, magasan fogd meg!
Harai-gosi!
Körbe! Mozogj folyamatosan!
Járd körbe, körözz körülötte!
Jó, nagyon jó!
Gyalázd le! Nyírd ki!
Körözz körülötte, és cseszd a földhöz ezt a hústornyot!
Ez az, gyerünk!
Fordulsz, és máris újra támadod a barmot!
Körbe! Harai-gosi! A nyakát!
Ez az!
- Ez az, így kell ezt! - Ippon, mate, szoremade.
Ki a király?
Én vagyok!
Valami baj van?
Hallottak az ötezer euróról. Azt szeretnék, hogy nekik is segíts.
Hű az anyja mindenit!
Olyan is van, aki százalékot adna neked, ha segítenél.
- Itt? - Igen.
- Jár iskolába? - Hát naná, hogy jár iskolába!
Csak így lehet belőle majd valaki. Ügyvéd, orvos vagy üzletember.
- Vagy focista. - Meglátjuk.
Ha bekerül egy jó klubba, simán lehetséges.
Gyakran beszéltek?
Nem, nem gyakran.
Miért?
Talán, hogy ne jusson eszünkbe, hogy távol vagyunk egymástól.
Tessék, ez a tiéd.
Ezután ha szükséged van valamire, csak szólsz és hozom.
- Oké? - Oké.
Angèle mutatott fotókat Moussáról.
Szuper.
Anya, tudod, mi Elefántcsontpart fővárosa?
- Kinshasa? - Abidjan, butus.
Na, együnk!
És talán Moussa majd eljön ide.
Róla beszéljünk majd máskor. Ma vendégeim lesznek.
Mi volt ma a suliban?
Semmi.
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
Csodás volt a tegnapi vacsora, nagy sikere volt.
Ennek örülök.
Ha már itt tartunk, nem akarom zavarni,
de még nem kaptam meg a múlt havi fizetésemet.
Mindig elfelejtem.
Ma este odaadom, rendben? Csak elkésünk a suliból.
Most lenne szükségem a pénzre.
- Kettőnk között legalább egyszerűbb. - Nagyon köszönöm!
- Marius a kocsiban. - Rendben. Szép napot!
Gyere! Igyekezz!
Uram, 1998-as Chateau Langebage.
- Remek! - Igen? Mi az, mit ünneplünk?
Drága Paul!
Kiderült, hogy a jelen lévő nagyszerű Édouard
megtalálta a rést a pajzson a MindigBio elleni ügyedben.
Rájöttem, hogy a MindigBio előtt a volt társa...
- Az ágyútöltelék. - Aha?
- ...négy éve is elindított egy céget. - Értem.
Amikor még bőven a Berthuis-nél volt. Mi is volt a neve?
- Zöld Élet. - Igen.
Sosem hallottam róla.
És ki volt ebben a sosem látott cégben?
Számos régi munkatársa, ugyanazok a beszállítók,
ugyanazok a termékek, és főleg ugyanazok a kliensek.
Erre van egy kifejezés.
Tisztességtelen piaci magatartás.
Már csak az a kérdés, hogy mindez mennyibe fog nekik kerülni.
Édouard? Tudnál mondani Paulnak egy hozzávetőleges összeget,
- hogy mennyi a minimum? - Nos?
Ha az első éveket vesszük alapul, azt mondom, körülbelül 800 ezer euró.
- Lúzerek! - Töltsön, kérem!
- Szép munka! - Az ő érdeme.
Igen? Bravó, fiam!
- Köszönöm! - Ragyogó!
Bocsánat! Szívem?
Nem, nem, mondd csak!
Hogy?
- Ez valami vicc? - Köszönöm!
Kezd bosszantó lenni.
Jó, most épp eszem. Visszahívlak.
Jó. Csókollak, szívem!
A dadus, akit ki akart rúgni.
De azon már túl vagyunk.
Tudod, mennyi pénzt követel a nő?
- Ötezer eurót. - Ötezer eurót?
- Ötezer eurót. - Mennyit fizettél ki eddig?
Nem tudom. Ezer eurót, ezer valamennyit.
Át akar verni.
Ráadásul mi mondtuk neki, hogy hozza át a gyerekét, segítettünk.
- De semmi hála. - Nyugi, biztos van megoldás.
Édouard, te mit csinálnál?
- Nem tudom. - Csak van valami ötleted.
Őszintén, a kötelességszegésen kívül nincs más.
Kötelességszegés?
De ez remek ötlet.
- Aha. Akkor... - Igen. Akkor...
- Édouard! - Maga nagyon jó!
- Bravó! - Köszönöm!
Bravó, Édouard!
PÉNZVÁLTÁS, ÁTUTALÁS
370, 380.
Nem, nem, az kizárt. Négyszáz.
A szeme előtt számoltam meg!
Számold meg újra, de most ne szúrd el!
Kikérem magamnak!
Egy tanács: ne bosszantsa fel! Nem járna jól.
Gyakran küldesz pénzt?
Igen, minden pénteken. Így legalább nem verem el a hétvégén.
380 és 400.
Ezt vegyem bocsánatkérésnek?
Gyere, megyünk!
Miért nem hozod ide a gyereked, mint Wassia?
- Ahhoz rendes papírok kellenek. - És neked olyanok nincsenek?
Nem, nekem nincsenek. Neked személyi igazolványod van.
Nekem egy papír kell, hogy megengedik, hogy itt legyek.
De itt vagy!
Értem! Simlis vagy!
És mit kell tenni, hogy ne legyél simlis?
- Igazolni kell, hogy dolgozom. - De dolgozol!
Jó, de bonyolult.
- Mi a bonyolult? - Inkább hagyjuk!
Nem, ne hagyjuk! Moussa, ővele mi lesz?
Őmiatta vagy itt, nem igaz?
- Igen. És ide fogom hozni. - Mikor?
- Amint a körülményeim megengedik. - Az mikor lesz?
- Nem lehetsz távol túl sokáig! - Arthur!
- Minél hamarabb ide kell hoznod! - Arthur, elég!
De igazából te nem is akarod, hogy idejöjjön!
Hé! Nem mindig az van, amit akarunk! Érted?
Te meg azt akarod, hogy a szüleid összejöjjenek,
de ez nem fog megtörténni!
Miért mondasz ilyet? Ez gonosz!
Ne haragudj! Bocsánat!
Bocsáss meg, Arthur! Bocsánat!
Jó estét!
Jó estét, uram!
Isten hozta nálam!
Köszönöm!
Tessék, ezt neked hoztam.
Kedves tőled.
- És a virágot? Vagy... - Persze!
- Kedves a lakásod. - Ugye? És szép nagy.
Kilátás: Eiffel-torony.
Az igen! Nyakig a luxusban.
Esküszöm, volt ott, ha nem több, legalább húsz csaj.
Mind azt akarta, hogy én segítsek neki.
- Hát segíts! És kérj tőlük százalékot! - Ők is szóról szóra ezt mondták!
De azt nem fogok. Ezeket a nőket már így kis kizsákmányolják.
Ja, a múltkor belefutottam Wassia főnökébe.
És?
- Van híred? - Nincs.
Csak megtudtam, segítettek, hogy Wassia áthozhassa ide a gyerekét.
És ez feljogosítja őket, hogy minden egyes nap kihasználják?
Ezt nem mondtam.
Amíg ellátjuk a gyerekeket és a háztartást, minden oké,
de amint ugyanannyi jogot akarunk, mint mások,
úgy bánnak velünk, mint a szarral. Nem leszek az alárendeltjük.
Ezért akarom, hogy jó helyre tudjam hozni a fiamat, hogy tiszteljék.
Van fiad?
- Nem mondtam? - Nem.
Moussának hívják.
Tízéves.
És mióta nem láttad?
Két és fél éve.
- Nem vagy éhes. - Nem, de finom.
Túl nehéz étel egy igazságosztónak.
Nem erről van szó, én csak...
És ebben az a jó, hogy rögtön mehetünk is az ágyba.
Tudom, hogy ott vagy!
Angèle!
Miért nehezíted?
Nincs ott senki.
Jó napot, kisasszony!
Elment a lány, aki ott lakott.
Szóval elment? És vajon hová?
Azt nem tudom.
Rendben.
Elnézést a zavarásért!
Boldog szülinapot, Assane!
Boldog szülinapot!
Fújd el!
Komolyan, köszi!
Tessék, ajándék!
Nagyon kedves vagy, Arthur, köszönjük!
Egy nap majd Moussának is megünnepeljük a szülinapját.
Moussának?
Igen, Angèle fiának. Abidjan mellett él.
Ja, persze, Moussa!
- Dolgozik, és van egy másik munkája is. - Ez komoly?
Te normálisnak tűnsz, magunkkal viszünk.
Igen?
Édouard, bújj be!
Ülj csak le!
Nos, Édouard, nem szaporítom a szót.
Zseniális voltál a Berthuis-ügyben.
Innentől rád bíznám a legnagyobb ügyeket.
Több fizetésért, persze.
- Benne vagy? - Igen.
Én csak... csak arról van szó, hogy nem számítottam rá.
Őszintén, én sem.
- Köszönöm! - Nem, ne köszöngesd!
Csak azért csinálom, mert sok pénzt keresel nekem.
- Na, munkára fel! - Rendben.
Ja, és a kötelességszegéssel le kellene állnunk.
- Hogy mivel? - A Berthuis-dada.
Úgy tűnik, jól ismeri a jogait. Ötezer euróért kár elrontani mindent.
Mami!
Hahó!
Nézd, Wassia vett nekem egy lufit!
De gyönyörű!
Menj, játssz a szobádban egy kicsit, mindjárt jövök!
- Wassia? - Igen?
- Beszélhetnénk? - Persze, asszonyom.
Megmagyarázza?
Nem tudom, asszonyom.
Nézze, nem fogok idegeskedni, hiába is tenném,
de a mi együttműködésünknek ezennel vége.
- Miért? - Ugyan, pontosan tudja, hogy miért!
Azt hiszi, én voltam?
Senki se jön be ide, csak maga, ezt nem nehéz összerakni!
- De, asszonyom, én nem vagyok tolvaj! - Nézze, tényleg sajnálom!
De nem bízom magában. Nem.
Ja, és fel is fogjuk jelenteni.
Nem, ehhez nincs joga!
- Mit csináltok, mami? - A szobádban játssz, kicsim!
Miért sírsz, Wassia?
Hová mész, Wassia?
Mami, hová megy Wassia?
Wassia hazamegy.
De hát ő itt lakik!
- Sophie? - Totál gáz az a csaj.
Eszemben sincs elhívni azt a nyomingert a szülinapomra. Bocs!
Jó, és mi lesz Mathiasszal?
- Gáz! Jöhet! - Gáz! Jöhet!
Nem láttál semmit!
A cigimet nem láttad, érted?
Rendben.
- Honnan tudtam volna? - Balhéznak a dadusok.
Nem vagy normális! Nem lett volna szabad rád hallgatnom!
Az egész a te hibád!
Mégis miért? Mi?
El kellene fogadnunk mindent? Hogy átvernek?
- Hogy semmibe vesznek minket? - Nézz már ránk!
Szerinted van választásunk? Mi?
Már az is nagy dolog, hogy itt dolgozhatunk!
Esély a papírokra, esély idehozni a gyerekedet!
Téged nem érdekel semmi!
Eljátszod, hogy te más vagy, hogy nem vagy rabszolga!
A nagypofájú meg nem alázkodó!
És Moussa? Érte mit teszel?
Láttam a pasasokat, akik téged keresnek.
Mondhatod, hogy mi semmik vagyunk, de legalább harcolunk!
Próbálunk elérni valamit.
Most ne...
VEDD FEL!
Halló?
Nyugodj meg, nincs félnivalója.
Beidézik a kapitányságra, felveszik a vallomását, és nem lesz semmi baj.
Azért csinálják, hogy kirúghassák.
De ehhez nincs joguk! Beszennyezik a nevét!
- Nem beszélnél a főnököddel? - Micsoda?
Elmondod neki, hogy a haverja mindenre képes, de ezúttal túl messzire ment.
- Nem lehet. - Miért?
Nem érnék el semmit.
Figyelj!
Wassia védekezhet, és bíróság elé viheti az ügyet.
Segítesz neki?
Nem segíthetek neki. Nem érted? Nem lehet.
Azt értem, hogy több érdeked fűződik a cégedhez, mint Wassiát megvédeni.
Ügyvéd vagy, de szarsz az igazságra.
Azt meg főleg értem, hogy te meg én más világban élünk.
Halló, anyu?
Szia kicsim, jól látsz?
Igen, jól.
Hű, de megnőttél!
Hogy megy a suli?
Jól megy, köszi, jók a jegyeim.
Tudod, hogy büszke vagyok rád. Nagy ember lesz belőled!
Muti meg az ellenőrződet!
- Anyu... - Igen?
El kell mondanom valamit.
Már nem járok suliba.
Hogy érted, hogy már nem jársz suliba?
Dolgozom, anyu. Muszáj pénzt keresni.
De... Ez hogy lehetséges?
Testvérem! Nincs pénzünk!
- De hát küldök pénzt, nem? - Igen, de Béké elment.
- Micsoda? - Elment itthonról.
Teljesen egyedül vagyok, úgy, ahogy most is látsz engem.
Tesszük, amit tudunk, érted?
Hallasz, Angèle?
Ne sírj, anyu!
Sajnálom!
Jól van, asszonyom?
Mostantól hívhat kisasszonynak, Angèle.
Mintha egy temetésen lettem volna.
Hiába volt minden.
Ne mondjon ilyet! Van két gyereke.
Ez igaz.
Most, hogy viszontláttam, rájöttem, mennyire nem passzolunk egymáshoz.
Olyat akartam, aki megnyugtat, de a lelke mélyén félt tőlem.
Nálunk a nők védik a férfiakat.
És ott nem olyanok a férfiak, mint itt. Kemények tudnak lenni.
Megnyugtatást akar, de miért kell megnyugtatni?
Jó munkája van, ön választotta.
El tudja tartani magát, van két szép gyereke.
Azért kell férfi, hogy szerethesse. Olyannak, amilyen.
Szerintem semmit sem kell várni a férfiaktól.
Csak így lehet végül ráakadni egy jóra.
És maga hogy van, Angèle?
Megvagyok.
Arthur mondta, hogy összeveszett Wassiával.
Claire említett valamit, de nem az én...
nem az én gondom.
Csak azt akarom mondani, hogy megbízom magában.
És hálás vagyok mindazért, amit Arthurért tesz.
Köszönöm!
- Asszonyom? - Igen?
Gondolja, hogy esetleg bejelent a jövőben?
Nagyon fontos lett most nekem.
- Oké. El fogom intézni. - Köszönöm!
De mi...?
Tiszteletem, hölgyem!
Kik maguk?
Mégis mit keresnek itt?
- Angèle! - Ismerik egymást?
Hát naná! Ezeréves cimbik vagyunk!
- Nem, Angèle? - Nekik dolgoztam azelőtt.
- Tovább! - És tartozom nekik.
Így van. Köszi!
Csak nem láttunk mostanában.
De hála az égnek, Sheila elmesélte, hol dolgozol.
- És mi köze ennek hozzám? - A világon semmi.
Akkor kérem, menjenek innen, vagy hívom a rendőrséget!
Hölgyem, ne már! Sajnálom!
Klassz fia van.
- Hogy hívnak? - Nem, nem, a fiamat hagyja békén!
Vissza tudja most fizetni?
- Nem. - Mennyivel tartozik?
Nos, a kiindulás 1300 euró volt.
De megy az idő, és a kamat...
most már 2000.
Oké.
Csekket nem fogadunk el.
- Van lent egy automata. - Itt lent?
- Igen. - Rendben.
Jöjjön, kérem!
Menj a szobádba, Arthur!
A hétvégéig van ideje, hogy kiköltözzön.
Amíg itt van, kérem, ne menjen a gyerek közelébe!
Ez a fizetése, amit a hónapban keresett.
Gyere, induljunk!
Hé! Nem működött volna.
Nem, kösz. Nos, madame Ouatara...
Nem, kicsim, ma nincs körhinta. Holnap.
- Képzeld, Wassia végre vallomást tett. - Komolyan?
A rendőröknek végül bevallotta, hogy ő lopta el a fülbevalót.
Őrület! Pedig olyan szimpatikus volt!
Nekem is, de akkor is lopott.
Angèle? Én vagyok az, Arthur.
Azt akarom mondani, tudom, hogy nem vagy tolvaj.
És Wassia sem az, hiába vallotta be a rendőrségen.
Volkman és társai, jó napot! Hallgatom, uram.
Várjon, ne tegye le! Hölgyem!
Hölgyem, hová megy? Asszonyom!
Elnézést, magához beszélek!
Ha Sarre tanácsost keresi, nincs itt.
- Asszonyom! - Itt a házvezetőnőd, Édouard!
Miről lenne szó?
Meddig akarja még csinálni? Maguknak egyáltalán nem számít már az igazság?
- Kisasszony, nagyon kedves magától, de... - Dehogy vagyok kedves!
Mert amíg itt sütögetik a maguk kis pecsenyéjét,
addig egy nőnek és a fiának tönkremegy az élete,
akiket kitoloncolhatnak az országból! De ne aggódjanak, oké?
Csak nyugalom, be fogom bizonyítani, hogy szemetek, akik ezt teszik!
Ahogy az őket védő ügyvédek is.
- Kiről van szó? - Senkiről, Berthius-ék dadájáról. Nos...
Nem értem, mi ez a kitoloncolás?
A dada beismerte a lopást. Visszatérhetnénk a fontos dolgokra?
Hová mész, Édouard?
Angèle! Angèle!
Hallgass meg, kérlek! Figyelj rám!
Segítek a védelemben.
Halló? Angèle?
Hallasz? Halló?
Halló! Arthur hívja Angèle-t.
Arthur? Gyere! Szeretnék bemutatni valakit!
Arthur? Bemutatom Sannát, mostantól ő lesz veled és Mariusszel.
Szia! Te Arthur vagy, ugye?
Felelj szépen Sannának!
- Igen. - Kicsit félénk.
Ezek itt a hátsó bejárat kulcsai.
- A konyhából nyílik, szükség lehet rá... - Rendben, köszönöm!
Mi értelme van bíróságra menni? Már amúgy sincs esélyem, hogy nyerjek.
Egy vallomás nem minden.
Hivatkozhatunk arra, hogy kényszerítették.
Ráadásul a régebbi munkaadói pozitívan nyilatkoztak önről.
Bízzon bennem, összeállítjuk az anyagot.
Sok mindent kellett feláldoznom, hogy eljussak idáig, monsieur Édouard.
Nem akarom tönkretenni. Ért engem?
Tökéletesen megértem. Higgye el, mindent megteszek, hogy segítsek.
Bizonyítsa be, hogy nem vagyok tolvaj!
Egy pár fülbevaló nem tűnik el csak úgy.
Kellene egy fotó.
Nem tudod, elutaznak a hétvégén?
Nem csináltunk eddig is elég bajt?
Ez igaz, nem most kellene súlyosbítani az ügyet.
Intézd el, hogy kimenjetek a térre! Angèle ott vár.
- Szia! - Minden rendben?
Nézd, hoztam egy csokis kiflit!
Köszönöm! Figyu, kimehetnénk a játszótérre?
- Persze. Mutasd az utat! - Oké.
Maradj itt Mariusszel, én megyek focizni a srácokkal.
Negyedóra és itt vagyok. Ne izgulj, ott leszek!
- Negyedóra múlva gyere! - Oké.
- Hiányoztál. - Te is nekem.
Figyelj rám, Arthur!
Nem fog menni, két évvel idősebb!
Na és?
Észre sem vesz engem, sosem fog meghívni!
- Ki mondta, hogy meg kell hívnia? - Angèle, ez már nevetséges.
Most mi van? Beugrik a buliba. Meglátod, egyszer még jól jön majd a tapasztalat.
- Wassia tud erről? - Nem.
De ezt kár lenne kihagyni. De ha van más ötleted, halljuk!
Mit csináljunk ma? Na, mit csináljunk?
Lemegyek a térre focizni Simonnal.
- Egyedül? - Jaj, anya...
- Vigyázz magadra! - Nyugi, már nagyfiú vagyok!
Wassia! Üdv, hogy van? Elhozta a papírokat a korábbi munkaadóitól?
- Itt van minden. - Szuper. Akkor kezdjük!
Kész. Csinos vagy. El fognak ájulni tőled.
Nem lesz így jó, nem lesz jó.
- Fogd! - Ez mi?
Csillámos szájrúzs, a lányok imádják.
- Ne hősködj, oké? - Oké.
Ezzel nem eshet bajod.
A telefon nálad?
Ne feledd! Hízelegj a lányoknak!
BOLDOG SZÜLINAPOT, CARO
De... Hát te mit keresel itt?
Hoztam ajándékot Caroline-nak a születésnapjára.
Hogy milyen kedves vagy! Várj csak, meglepjük!
Caroline, gyere ide! Nézd, ki van itt!
- Mit akarsz? - Tessék, ez a tiéd.
Most azonnal nyisd ki!
Egyébként nagyon szép vagy ebben a ruhában, jól áll, csak úgy ragyogsz!
- Bocs, de nem jöhetsz be. - Miért ne jöhetne, kicsim?
- Mindenki idősebb nála! - Na és?
De... Te ajándékot hozol, ő meg faképnél hagy.
Gyere, akkor az én vendégem leszel.
Isten hozott!
Mi...?
De klassz!
SMINKASZTAL KÉT ABLAK KÖZÖTT SZÜLŐK SZOBÁJA
Te szóltál nekik?
Bent van?
Nem hiszem el.
Paul?
Jössz, Paul? Felvágjuk a tortát.
Mit keresel itt?
Én a vécét... keresem.
- Ott, a folyosó végén. - Köszi, Claire!
Édes pici angyal vagy.
- Halló? - Tök üres a doboz.
- Biztos? - Igen, biztos.
Biztos máshová dugták.
De nem tudom.
Lehet a fürdőben, a dolgozóban, nem fogom átkutatni a lakást.
Megtudhatnám, mit keresel? Ki van a vonalban?
- Senki. - Senki.
Halló, Arthur? Baszki!
Hülyének nézel? Kutatni jöttél ide.
- Nem igaz? - Nem.
Na, add ide a telefonod! Felhívjuk az utolsó számot.
Szerintem a szüleim is kíváncsiak lesznek.
Gyerünk!
- Most meg mit csinálsz? - Hát itt vagy, kicsim?
Mit csinálsz? Mindenki téged vár.
Azt hittem, te meg én békésen elszívunk egy cigit.
Van nálad? Én kifogytam.
- Na, mi lesz? - Jövök már.
Gyere! Te is, siess!
- És végeztél? - Nem.
De megtehetnél valamit nekem.
ÚJ ÜZENET
Sikerült!
Megcsinálta! Sikerült!
Ezt hívom én profi simlinek, nem gondoljátok?
Nagyszerű voltál!
- Jó volt a foci? - Aha, szuper, lőttem egy gólt.
Miért nem mondtad el, hogy Caroline szülinapjára mész?
Claire felhívott.
Nem akartam, hogy megtudd.
Miért?
Mert szerelmes vagyok Caroline-ba, és ez nem tartozik rád.
Értem.
De ha az nem is tartozik rám, az anyád vagyok, és mindig tudnom kell, hol vagy.
Világos?
Don Juan.
Gyere, adj egy puszit!
Hát ez a karkötő?
- Angèle-től kaptad? - Nem, nem tőle.
Add ide a telefonod! Add ide azonnal!
Megtiltom, hogy találkozz vele, oké?
NÉHÁNY HÉTTEL KÉSŐBB
IDÉZÉS
Édouard! Megvan még az a házvezetőnőd?
Nem, már nem dolgozik nálam. Miért?
Berthuis-éket beidézték a bíróságra a dadájuk ügyében.
- Igen? - Micsoda szemét nő!
Mintha nem lenne elég bajom.
Bocs, te követed az ügyet, szóval te mész.
- Oké. - És zárjátok le örökre!
- Rendben. - Számítok rád!
Kész is van.
Ezt mind el kell mondanom?
Kellene.
Vegyék figyelembe az alábbi dokumentumokat, amelyekből kiderül,
hogy a munkáltatók az elmúlt két évben nem fizették ki a szabadságot...
Ezen kérelmek kiegészítik
a madame és monsieur Berthuis ellen az alábbi vádak miatt
eddig benyújtott panaszainkat...
Hé, ne már! Add csak vissza!
Nem, dehogy, nem adom. Már megy fejből is.
Alig olvastam!
- Miért nem viselhetem ezt? - Mert nem vagy ügyvéd.
- Akkor hogy van jogom védeni Wassiát? - Mert ugyanabban a szakmában dolgoztok.
Undorító.
Tisztelt bíróság...
Te meg mit csinálsz?
- Tanítok? - Értem.
Meg akarod szívatni Berthuis-t?
- Kit? Berthuis-t? - És kidobatni magad az irodából.
- Ugyan, nagy szavak. - Ha szarul sül el, akkor neked annyi.
Néha tudni kell veszélyesen élni.
Jó napot!
A cigarettát, legyen szíves!
Muszáj mellettük állnunk?
- Remélem, nem tart sokáig. - Kábé húsz perc.
Annyi belefér.
Jöjjenek be!
- Jó napot! - Jó napot!
Jó napot!
Most rátérhetünk az Ouatara-Berthius-ügyre.
Hát akkor, halljuk a panaszt!
Tisztelt bírónő, tavaly december 12-én
monsieur és madame Berthuis-nek nézeteltérése támadt madame Ouatarával
az alábbi témában:
tisztességtelen felmondás hamis vád alapján és lelki zaklatás.
Madame Ouatara kártérítést kér az elszenvedettekért,
és kéri a tisztelt bíróságot,
hogy az alábbi összeg megfizetésére kötelezze a munkaadóit...
Állj az egész, ez nevetséges! Ékszert lopott tőlünk!
Uram, kérem!
- Ha megengedi, tisztelt bírónő... - Tessék!
Amint az a 9. kerületi rendőrkapitányság jegyzőkönyvében szerepel,
madame Ouatara beismerte
a Berthuis házaspár 6800 euró értékű fülbevalójának ellopását.
Védenceim csupán annyit kérnek,
hogy a bíróság állapítsa meg a kötelességszegés tényét,
és ismerjék el Ouatara asszony fenti okok miatti,
kártérítés nélküli elbocsátását.
Madame Ouatara, tagadja az események ezen verzióját?
- Igen. - Öné a szó.
Madame Ouatara valóban tagadja,
mivel vallomása a rendőrtisztek nyomása alatt született.
Naná. Ki hitte volna...
Mivel madame Ouatara nem vonta vissza a vallomását,
ezt nem tudom figyelembe venni.
Van bármi más, amit mondani szeretne?
Igen. Az utolsó pillanatban küldtem önnek egy dokumentumot.
- Egy fotót. - Nem értem.
Milyen fotót?
Önnek is átküldtem, ügyvéd úr, ahogy a bírónőnek.
Igen, megtaláltam.
Mi az? Mi van?
A fotón jól látszik, ha megnézi ezzel a nagyítóval,
hogy Caroline Berthuis 2022. február 2-én,
a 12. születésnapján, az állítólagos lopás után
pontosan ugyanolyan fülbevalót viselt, mint amilyen az anyjáé volt.
- Látja? - Igen.
Igen, jól látom.
Claire és Paul Berthius társaságában, akik szintén látszanak a fotón.
Mi ez a baromság? Maga miről beszél? Miféle fotó ez?
- Nem értem. - Itt egy másolat, ha kéri.
Ideadná? Kösz!
Mondjon már valamit! Erről a fényképről mi nem tudunk semmit!
Csöndet!
Nézze, monsieur Berthuis!
- Ezt itt... - Mi?
- Én hibáztam, mert itt van... - Hogy?
Tessék, itt van az e-mail.
- Valahogy átsiklottam felette. - Hogyan?
Tisztelt bírónő,
tekintettel a helyzet sürgősségére, hisz madame Ouatarának nincs jövedelme,
és a cáfolhatatlan bizonyítékokra, kérem,
tanulmányozza az alábbi dokumentumot is,
amely tanúsítja, hogy két éve nem fizették ki a szabadságát,
és nem fizették ki az egyhavi felmondási időt,
valamint az Ouatara asszonyt megillető végkielégítést sem.
Ez kiegészíti a madame és monsieur Berthuis ellen benyújtott panaszainkat
hamis vád, lelki zaklatás és tisztességtelen felmondás miatt.
Monsieur Berthuis, tisztességtelen felmondással
és lelki zaklatással vádolják. Mondana erről pár szót?
- Kérem, hagyjon! - Uram, kérem?
Nincs mondanivalóm.
Jóságos ég, Angèle van a tévében!
Rólunk beszél. Angèle rólunk beszél a tévében!
Gyertek ide, gyertek gyorsan!
Rólunk beszél, azért ment oda! Rólunk beszél!
Ez az ügy lehetőség arra, hogy beszéljünk ezekről a nőkről,
azokról, akik az önök életének a részei, mégis láthatatlanok maradnak.
Vigyáznak az önök gyermekeire,
de az ő életkörülményeikről mégis keveset tudnak.
Ezek a nők nélkülözhetetlenek.
Feláldozzák magukat a családjukért,
és gyakran távol vannak a gyermekeiktől, hogy önök folytathassák a munkájukat.
Ezek a nők, higgye el nekem, nemcsak nők, hanem királynők.
Az ő nevükben beszélek.
Hölgyeim, ideje, hogy elismerjék a munkájukat és a jogaikat,
hogy véget érjen a képmutatás,
hogy végre tiszteljék a királynőket és a szemükbe merjenek nézni.
- Igen? - Ezt meg hogy cseszted el, baszki?
- Elszúrtam, Henri. - Elszúrtad?
Tudod, hogy elvesztettem a legnagyobb ügyfelemet egy szaros bébicsősz miatt?
Nem. Nem mondjuk, hogy bébicsősz. Gyermekfelügyelő.
- Köszönök mindent! - Magadnak köszönd!
És köszönd meg, kérlek, Édouardnak is!
Elintézem.
Ég áldjon, nővérem!
Ráér most, tanácsos? Munkatársakat keresek.
- Kirúgattad magad? - Mondjuk úgy, hogy felmondtam.
- Igen? - Bizony.
De van ötletem, a saját lábamra állok.
Szuper!
- Nos, asszonyom? - De én nem vagyok ügyvéd.
- Nem, de mondjuk, adhatnál tanácsot. - Tanácsot? Kinek? Neked?
- Hát, ja. - Vagyis az alkalmazottad lennék?
- Mondjuk, hogy inkább a társam. - A társad? Fifti-fifti.
- Ezt majd megbeszéljük. - Vigyázz! Kemény tárgyalófél vagyok!
Tudom.
BEJÖVŐ HÍVÁS
Lazán...
Dögös tekintet...
- Hadzsime! - Ez az, így kell ezt!
Fogd meg! Szorosan!
Monsieur Berthuis nem nyilatkozott.
- Kérsz vizet? - Igen, kérek.
Köszönöm!
Visszatettem a telefonod a kabátodba.
És tessék!
A tiéd.
És mivel már nagy vagy, neked is tudnod kell,
hogy apáddal mi elváltunk.
Az időd felét nála töltheted.
- De messze lakik. - Igen.
De ha akarsz, a szünidőben sokáig ott maradhatsz nála.
És a szülinapodon
szerintem megpróbálhatnánk egy vacsorát hármasban.
Apával.
Mit szólsz?
250, 280, 300, 320, 330 és 340.
Rendben?
Parancsoljon!
Köszönöm!
Na, most jól számolt?
Arthur!
- Honnan tudtad, hogy itt vagyok? - Hát péntek van!
- Egyedül vagy? - Azt mondtam, egy haverhoz megyek.
- Hű de simlis! - Különben is, már nincs dadám.
Komoly? Ilyen nagyfiú vagy már?
- Aha. Anya megbízik bennem. - Pedig nem jól teszi!
Még mindig Édouard-ral vagy?
- Igen, még vele vagyok. - És a munka?
Hát, az az igazság, hogy vele is fogok dolgozni.
Segítünk az olyanoknak, mint Wassia, hogy jobb legyen nekik.
Az klassz. És akkor lesznek papírjaid is?
Idővel, igen.
Az jó lesz végre Moussának.
Az jó lesz Moussának.
És most merrefelé?
- Épp hazafelé tartok. - Gyere, elkísérlek.
- Mint a régi szép időkben? - Pontosan.
Képzeld, találkoztam Caroline-nal. Szerintem járni akar velem.
Ez fantasztikus!
Hihetetlen.
Na, most komolyan. Milyen a csaj?
- Kedves? - Aha.
- Bele vagy esve? - Hát, kedvelem.
Nem hiszem el. Bele vagy zúgva!
Gyere csak, elmagyarázok neked pár dolgot a lányokról.
Magyar szöveg: Szalai Eszter
Felirat: Rádóczki Attila