Ні! Тату, не треба! Перестань!
- Я вам дзвонитиму. - Куди ти? Тату.
Кому кишенькові гроші?
Нічого собі, прямо батько року. Куди відправити почесний диплом?
Тій шльондрі додому.
- Я розберуся. - Нічого йому не давай!
Я допоможу з речами.
Пеґґі, не треба!
Перестань!
Молодець, Пеґґі.
Треба привітатися.
Буде цікаво.
- Пеґґі. - Ти, шлюха!
Пеґґі, перестань. Пеґґі! Прокляття.
Так! Розбий їй машину!
Не хочеш зайти, привітатися з найкращою подругою?
Я її так не називала.
Даєн, іди візьми клізму в маминій ванній кімнаті.
- Шльондрі потрібні інструменти. - Пеґґі, відійди. Досить.
Це що, мамине намисто з перлів?
- Ти ж казав, це твоєї мами. - Як ти міг віддати їй мамині перли?
Ви ніби змагаєтеся,
- хто з вас гірший! - Їдьмо вже.
- Знімай! Знімай! - О боже.
Пеґґі.
- Відчепися. - Знімай. Зні...
- Знімай! - Пеґґі. Пеґґі, відпусти.
- Прокляття! - Чорт!
- Відчепися. - Знімай!
Пеґґі, відпусти!
Відчепися. Іди на хрін!
- Відпусти. Відпусти, зараза. - Відпусти!
Ніколи не вийду заміж.
Що я можу сказати? З ним було цікаво.
Зберімо на браслет.
Буде тобі, коли я помру.
Ти не помреш.
А от вона - так. Коли я штовхну її під потяг.
А можеш їх обох штовхнути?
ТАЄМНИЦІ ПУСТЕЛІ
Ого! Приїхала.
Ти знущаєшся?
Випустили достроково.
Прокурор запоров справу через технічну помилку.
Знімай мамине кімоно. Давай.
Ого, Пеґ, прекрасно виглядаєш.
Ну все, тобі пора.
Можна я доп'ю допіо?
Я років півтора не пив справжньої кави.
І хто тобі винний?
Пеґ, не хочу бути тим, хто тобі це скаже.
Бо це не в моєму стилі.
Але хтось із нас узяв на себе відповідальність. І це не ти.
То було десять років тому. І відтоді в тебе було ще дві ходки.
Бо треба було самому себе захищати.
Почалося.
Адвокати схалтурили з обома справами.
Знаєш що?
Скільки ти провчився? Пів семестру
- на юридичному в коледжі Квінзу? - Хай там як...
- А потім тебе відрахували. - Бо екзамени - це розвод.
Тепер можна я вип'ю еспресо й виперу одяг?
Добрі зерна.
От за чим я скучив.
Знаєш, машини на вулицях інші. Так дивно.
Ти не думаєш, що все так швидко зміниться. А воно змінюється.
- Коли я сюди зайшов... - Коли ти вломився.
Навколо речі Розалін.
Ти вигнав мою сестру з маминого будинку.
Навіть шафа нею пахне.
Не чіпай її одягу, Денні.
Ти що?
- Ти своїм запахом перебиваєш її запах. - Неправда. Я взяв лише кімоно.
Але цей аромат важко не помітити.
Розумієш? Це ж Розалін.
Її сутність і досі в цій тканині.
Ти вломився в мій дім.
Порився в маминих альбомах. Дефілюєш у її кімоно.
- Ти не поважаєш особистих кордонів. - Пеґ, речі ще вологі.
Що я тоді сказала? Між нами все скінчилося. Ти псуєш мені життя.
А по-друге, підпиши довбану заяву про розлучення.
Може, підвезеш мене до мотелю?
Мені видали дві сотні.
Пригощу тебе вечерею.
Я щойно з'їла качаторе з курки з трьома гарнірами.
Ого. Це ж твоя «страва з безлюдного острова».
А ще навіть не твій день народження.
- Ні, просто до фіга бюрократії. - Ясно.
Я ходжу на курси для приватних детективів.
- Дякую. - Авжеж.
Це просто формальність,
бо Брюс і так уже дає мені справи.
Я вже знаходжу нам роботу.
Я практично незамінна.
- Ого, Пеґ. Ну ти даєш. - Скажи?
- Ну ти даєш. - Знаю.
Мила моя, ти просто фенікс.
Не називай мене «мила». Я не твоя мила.
Вибач. Пробач мені.
Слухай, я тепер готовий учитися.
Пробач мені.
Послухай мене. От що я скажу. Ми обоє фенікси.
Твоя Розалін умерла, царство їй небесне.
Ти ж знаєш, що вона й мені була, як мама.
А ще й ця підстава з будинком.
Але ти тепер приватний детектив.
А я на волі й готовий до нової сторінки.
Так, я не маю грошей. Я злочинець.
Але за ґратами я займався ціґуном, і від нього на серці стало дуже легко.
Що за Ціґун? За що його посадили?
Ні-ні. Це така медитація через бойове мистецтво.
А я створюю свій власний гібрид,
бо хочу навчати так, щоб це зціляло, розумієш? Як треба битися.
Розумію.
- Такі дисципліни повинні розвиватися. - Точно.
І от я вчу бандитів.
Ми сидимо в асані, разом дихаємо, ми просто є.
Саме за таку фігню і вмер Джон Леннон.
Як гарно.
Так, гарно. І я хочу цим ділитися.
Я хочу, щоб мій внутрішній фенікс втілився в центрі занять цігуном,
прямо тут, у Високій пустелі.
Мені треба здійснити повернення душі,
щоб та частина моєї душі, яку я втратив, вернулася до мене.
А де ти її загубив?
У домі на Алехо-роуд.
Ти про те сране срібло?
- Там, мабуть, штук на 20. - От чорт.
Ти ж казав, що все продав, щоб оплатити адвоката.
Це приблизно.
- Може, там більше. - Сховав його в будинку?
У пральні.
Треба туди залізти.
Я могла б платити іпотеку. Могла б там лишитися.
Яке ж ти гівняне брехло.
Я збрехав лише для того, щоб ми були разом, коли я вийду.
Ти ніколи не змінишся. Ти ні краплини не міняєшся.
Пеґ, це стартовий капітал для нас обох.
Ти отримаєш десять, може, дванадцять тисяч.
Треба робити це зараз, Пеґ.
Починається наше нове життя.
Моє нове життя вже почалося.
Зрозумів?
І тебе в ньому нема. Нема «нас».
Я не збираюся підставлятися.
- Пеґ... - Я не ризикуватиму майбутнім.
Я приватний детектив. І не вдираюсь у чужі будинки.
- Пеґ... - Ні.
- Серйозно? - Ні.
- Ясно. - Підпиши це довбане розлучення,
і відчепися нахрін від мене.
Даруйте, дівчино.
Вам принести рахунок?
Можна мені каву, яблучний пиріг і телятину - з собою?
А цьому козлу - рахунок.
Знаєш, я вже близько підібралася до цього гадського гуру.
Дуже-дуже близько.
Чорт. Чекай.
Скажи, що ти вже продаєш іриски.
Так. Я просто хотіла тобі подякувати. За те, що ти зробила з Оуеном.
І я зрозуміла, що це велика помилка.
Права більша за ліву.
А ще красти недобре.
Нема за що, сонечко. Скоро побачимося.
Він про мене нічого не казав? Гуру Боб. Він скучає за мною?
В офісі - без особистих розмов.
По-перше, це робота.
По-друге - баланс роботи й відпочинку.
Рекомендую спробувати.
Ти повинна його забути.
Ми ж домовлялися.
До того ж через нього ти перекошена.
А як ти змусила його заплатити?
Ну... Ми сходили повечеряти, я йому погрожувала, він виписав чек.
Повечеряти?
- Тобто на побачення? - Боже, ні.
Куди він тебе водив? Він платив?
Теммі, я на роботі.
Я тепер професіоналка.
Усе.
Слухай, якщо отримаємо винагороду за зниклу дружину цього гада, я хочу...
Зачекай. Як нам знати, що за неї і досі є винагорода?
У нас є важливіші справи. Де мій айтішник?
Знаєш, що це нагадує? Надворі 1962 рік.
Я Браян Епштейн. Ти - Decca Records. І хочеш відмовитися від Beatles.
Щось я не бачу Beatles.
А ти придивися. Ось же вони. Прямо в наших руках.
Будь ласка, не змивай Beatles в унітаз.
Хочеш знати, що в унітазі, Пеґґі?
Hot and Cold Appliance Repair. Останній хороший клієнт.
Ох, це ті, в яких рожеві фургони?
- Та ну! Який сигнал вони посилають? - Ну все.
- Рожевий - це гаряче? Холодне? - Послухай.
Якщо через тиждень я не перевірю для них трьох людей на благонадійність,
ми опинимося на вулиці.
За що я тобі плачу?
А ти мені не платиш.
Слухай, з'ясуй, що з цією винагородою.
Ні. У мене й так справ по горло.
І більше не приходь до мене без айтішника.
У тебе одне завдання.
Ти все зіпсував. Я хотіла тебе здивувати.
Я його знайшла. Треба просто по нього заїхати.
Ти навіть грошей на бензин не даєш.
Не можу.
Спробуй розслабитися. Ти вже двічі переносила.
Здається, це в мене той... Сором'язливий сечовий міхур.
Є такий синдром. Один мій хлопець казав, що в мене така проблема.
А тепер? Тебе не так сильно видно.
У тебе ж є син, так? Він тямить у комп'ютерах?
Він чернець-картезіанець і живе у Франції.
А, може, я просто візьму свою тижневу дозу?
А повернуся, коли в мене буде вихідний і більше часу,
і я зможу розслабитися.
- Міс, ви там? - Заждіть. Я зараз вийду.
Пеґґі, тиждень ще не минув.
А не здавши цей аналіз, ти можеш отримати лише добову дозу.
Я не можу ходити сюди щодня, Мері. У мене ж є життя.
Міс.
Установи програму,
довбися, поки не розберешся, і навчи його користуватися цим лайном.
- Уже встановив. - Бум. Прекрасно.
Ну. Я обіцяла - я зробила.
Я зустрічався з бухгалтером.
Виявляється, мій колишній партнер вів дві книги - обидві липові.
Тому... Будь ласка.
Тому довелося розпродати все, що лишалося.
- Усі товари для eBay. - Уяви, що я не питала.
- Може, й будинок заберуть. - Бо я не питала.
Заплатимо пацану грошима з eBay,
а от чим тобі платити - навіть не знаю.
Ану не ний. Перестань. З дня на день матимемо повні кишені.
Кажу тобі, щось буде.
Поки що не можу сказати більше, але буде гучно.
Гучно?
Не закочуй очі.
Це зневажливо. А зневага - зброя слабких.
Не будь слабкий. Я на курси.
Вона кльова.
Бл***!
Пішла ти! Пішла!
Іди сюди, іди.
Спеціальна доставка для засранки.
Скажи, щоб не стежила за мною.
Я тобі дзвонила.
Я знайшла ще інфу про дружину гуру.
Нас можуть слухати.
- Через твій телефон? - Баґґі.
Я на 99,9% упевнена, що цей гадський гуру вбив свою дружину.
Думаю, він відвіз її машину в Мексику,
це все страшно й ретельно сплановано.
Я з'ясувала, де живуть її рідні - знайшла їхній список приводів.
Вони Ґаттчі.
Що? Ґаттчі? Як це?
Я думала, мафія вимерла.
Вони тримають салон засмаги на ранчо «Міраж».
Усі знають, що салон засмаги - це прикриття.
- Це ж Висока пустеля. - Отож.
Ґаттчі запропонували винагороду,
і тільки вони знають, чи вона ще в розшуку.
Добре, я до них заїду.
САЛОН ЗАСМАГИ
Вакансій нема.
Я не шукаю роботу, сонце.
Зараз наші дівчата не роблять жіночих масажів.
Єдина дівчина, яка таким займалася, втратила ногу в ДТП на мотоциклі.
- О ні. Трахай мене, татку. - О ні. Трахай мене, татку.
А Нік на місці?
Нік!
Ви дуже бліда. Є вільний солярій.
Я сьогодні не маю часу.
Це ти - Нік Ґаттчі?
А хто питає?
Перейду до суті.
Я пишу книжку про брата, Френка.
П'ять років тому він зник. Бум! І нема.
Кажуть, у нас із тобою спільне горе.
Ти був супер, котику. Сюди, ліворуч.
Я зараз не маю часу.
- У холодильнику ще є майонез? - Ні, закінчився.
Не маєш часу заробити грошей, Нік?
О так. Трахай мене, матросику. О так.
Держава нам винна. Ми жертви.
Наскільки я знаю, в цій країні жертвам дають чеки.
О так. О так.
- Сраний птах. - Трахай, трахай.
- Йо, Лайонел Річі, заткнися! - Трахай мене, татку.
Вен, будь ласка, зроби музику голосніше.
Ой-вей.
Ми повинні отримати компенсації.
Гроші за біль і страждання.
І право на державні похорони. Правду кажучи,
зазвичай їх організовують президентам, але треба вимагати й нам.
Слухай.
Ми оголосили за Дону винагороду. Пообіцяли 70 штук,
тому заробити на цьому...
Ці гроші на депонуванні?
Більшість родин зберігає винагороду на депонуванні. Я зберігаю.
Я молюся, щоб Донателла вернулась, але якщо не вернеться,
хіба ти не заслуговуєш відплати за страждання?
- Про яку суму йдеться? - Мільйонів три кожному. Може, більше.
Але треба аргументувати нашу позицію.
Мої юристи - специ з колективних позовів.
Авіакатастрофа в Локербі...
- Вони нею займалися? - Був один мільярд доларів компенсації.
Мільярд, закінчується на ярд.
Як називається фірма?
Вони були консультантами. «Екгарт і Толле».
Чекай, а тебе як звуть?
Сильвія Плат.
Там може бути інформація, що я вмерла, але то інша Сильвія Плат.
Я все про себе видалила.
Ти дуже бліда. Не хочеш десять хвилин полежати в солярії?
Не хочу.
Як думаєш, що сталося з Донателлою?
Не знаю. Вона звалила.
Оце ти? Книжка «Під скляним ковпаком»?
Ні, то мертвої Сильвії. Книга, до речі, депресивна.
Ти не думаєш, що її хтось убив?
- Може, чоловік? - Її чоловік?
Той тип? Ні.
- Значить, не її чоловік Боб? - Ні, Доно. Ні.
Трахай мене, татку. Що ти зробив? Трахай мене, матросику.
- Трахай. Трахай. - Який чорноротий птах.
Завжди реагує на його ім'я.
- Боба? - Трахай, трахай. Ні, Доно.
- Був у неї все життя. - Трахай мене, матросику.
Словом, той тип - хіпстер з ґранолою.
- Він би не зміг. - Ну, не знаю.
Він накачаний. Якщо судити з фоток.
Ну, знаєш, по-своєму сильний. Він міг би вбити.
Та ні.
Дона його ненавиділа. Забрала всі гроші. Бачила б ти записку.
Чому ж вона не сказала, куди тікає, якщо вона тікала?
У неї була незгода з сім'єю. Нема потреби в це занурюватися.
Скажу просто, що були ми всі, а вона - окремо.
Ми гнули спини, заробляючи на життя.
А вона витрачала всі ті гроші на художню школу.
Ми були бізнесменами, а вона - ні.
О так. О так.
Трахай мене, матросику.
- І коли виходить книжка? - Десь через рік.
Треба поговорити з іншими сім'ями.
- На зв'язку. - Чекай.
- Ходімо зі мною, це на секунду. - О ні. Трахай, трахай.
- То винагорода таки є? - Так.
Дарую тобі сеанс засмаги. На тебе неможливо дивитися.
Так, Тоні! Так! Так!
Це літографія?
Це олія на полотні.
Так. Дона намалювала.
Це Дона намалювала?
Схоже на Маґрітта.
Та це ж дружина Маґрітта. Знаєш історію цієї картини?
Історія така, що в нього була, як на мій смак, занадто пухка дружина.
Для мене жінка - це плаский живіт, добра засмага.
Але Дона любила таку фігню.
Ну все, давай. Застрибуй. Давай, не стій.
Що ти зробив?
О так. На Лайонела Річі тепер сумно дивитися.
Він жив з нею 30 років. Був їй за дитину.
Видер собі все пір'я, коли вона зникла.
Трахай мене, татку. О ні.
О так.
Судячи з усього, вона любила Лайонела Річі, але це пусте.
Головне, що вона робила копії вкрадених шедеврів,
а свамі продавав їх бандюганам.
Словом, усе вказує на те, що Донателла мертва.
- Бідна Дона. - Знаю. Така втрата для людства, Керол.
Вона добре малювала.
Я, звісно, не мистецтвознавець, але маю бите око.
І якусь мить я думала,
що дивлюся на справжнього Маґрітта.
А ще той птах знає більше, ніж каже.
Як думаєш, нащо він її вбив? Ревнував?
Ага. У них була відпрацьована схема, але щось пішло не так.
У цього гуру на руках кров і пташине лайно.
Поїду заберу той звіт про зниклу людину.
Ану вилазь з моєї машини!
Треба знешкодити психовану. Зустрінемось у мами.
Ти ненормальна? Як можна сісти в чужу машину?
Вибач. Я запізнююся.
А через тебе не можу виїхати.
Кицю, я в людей стріляла й не за таке.
Ну, значить мені пощастило.
Це в тебе акрил?
Так. Сама зробила.
Це мій салон.
Ухтишка.
Можна?
Ого. Як це робиться?
Досвід.
Ну, не тільки. Це дар.
Заходь колись. Зроблю тобі знижку.
Добре.
І більше так не роби.
Дякую.
Звіт про зниклу людину. Дона Скарборо залишила Бобу записку.
ЛЮБИЙ БОБ, ІДИ НА ХЕР ТВОЯ ПРАВДА, УСЕ ТУПО
ОСОБЛИВО - ТИ ДОНА
- Ого. Як жорстоко. - Скажи?
Значить, вона таки втекла. Вона втекла.
Але не взяла Лайонела Річі.
Вона любила цього прибацаного птаха. Хоч у нього й дуже чорний рот.
Тепер він живе в борделі й вискубує собі пір'я. Страждає.
Він її вбив. Я впевнена.
Треба з'їздити по того птаха.
Яка ж ти добра.
Доглядатимеш лисого птаха?
Ти така турботлива.
Не знаю, чи я сьогодні засну, думаючи про того папугу.
Цей світ просто неможливий.
Мусимо перетерпіти, Керол. Мусимо перетерпіти.
П.С.: подзвони сестрі. Стюарт на неї тисне.
Ти ж знаєш, який він. Суцільний камінь.
Ти казала, він навіть не плакав на похороні.
Ані сльозинки.
Навіть під мою «The Wind Beneath My Wings».
Що?
Треба було ще й голубів випустити.
Жаль. Це почуття на смак, мов печія.
І я пробувала їй подзвонити.
Може, спробуй ще?
Даєн. Привіт.
Зроби послугу, приїдь до мене в П-таун. Я тобі щось покажу.
Як це, «ні»?
Ну, добре. Скажу по телефону.
Я знайшла непристойності, які ти писала в школі
і пробувала слати в «Penthouse Forum».
Там якісь фантазії про те, як ти живеш у землянці з Ленні Дайкстрою.
Мама їх берегла. Вона завжди тобою пишалася.
Можу відіслати тобі додому, та якщо твоя дитина...
Ясно. Тоді до зустрічі.
Ура.
Вертайтеся в барак біля Пайоніртауна.
«НАШ ПАЙОНІРТАУН»
ТЕЛЕЗІРКА ДЖИНДЖЕР ФОКС!
ВІВТОРОК МОЖЕ, ЧЕТВЕР
Для вашої мами. І вас.
Пеґґі, ти знала, що Джинджер грала в «Мандрівному лицарі»?
В епізодичній ролі.
Вибач. А що, актриса може робити паперові ляльки з бухгалтерських книг?
І якщо вона на коні, хто займається бухгалтерією?
Зараз може статися що завгодно.
Вибачте. Ні!
Тепер вони лижуться. Це не відповідає історичному періоду.
Не нервуйся через чоловіків.
Моя порада: будь, як кішка. Хай вони йдуть до тебе.
Давно ти самотня?
Тридцять чотири роки.
А хочеш заробити нормальних грошей?
Я поки що ніяких не заробляю.
Не хочеш зіграти покупчиню живопису?
Я грала любительку живопису в «Афері Томаса Крауна».
«Гарно».
Така в мене була репліка.
Руссо злякалася мого таланту. Добилася, щоб її вирізали.
Ну все. Джинджер, іди всередину. Входь у роль.
- Привіт! - Я вже тут.
Гей!
Привіт.
- Ну що, готова? - До чого готова?
Зіграй сцену з псевдомамою.
Просто скажи все, що не могла.
Стане легше. Життям клянуся.
А лист до «Penthouse»?
Я викинула ту бридоту, бо турбуюся про тебе.
Пам'ятаєш, як я відчитала того довбаного тренера за те,
що не дав тобі зіграти в Малій лізі?
Я завжди в тебе вірила. Чуєш?
Дай мені десять хвилин.
Джинджер!
Раз ми так довго відпрацьовуємо ідеї,
Даєн трохи пограє другу дочку.
- Даєн... - Не кажи мого справжнього імені.
...Айсіс. Даєнайсіс. Що ж.
Ти при смерті, авжеж. Ви з Даєнайсіс віддалилися.
Ніхто так і не оговтався після того, що сталося, коли пішов Джеррі.
От гад.
Ти згадуєш сцену, коли Стюарт смокче свого великого пальця.
- То скільки йому років? - Дев'ять.
У нього якісь проблеми? Він уже дорослий, щоб смоктати пальця.
Джинджер, тут ніхто нікого не соромить.
Я не можу.
Вибачте. Це дуже дивно.
Ні, ляж.
Ти при смерті, на межі свідомості.
Даєнайсіс.
Скажи мамі про свої справжні почуття.
Глянь на неї. Вона відкрита, їй ніщо не заважає тебе почути.
Розкрий свою душу, розкрий рота.
Вона готова почути.
- Зупиніть роботи в салуні! - Вибач, Пеґ.
Давай.
Залишайтеся в моменті.
Залишайтеся в цьому моменті. І... почали!
Мамо, я не бачила тебе перед смертю.
Тобі було страшно?
Авжеж, страшно. Кому б не було страшно?
Джинджер, ти непритомна.
Пам'ятаю, коли від нас ще не пішов тато,
ти возила мене в місто, дивитись Елвіна Ейлі. Ми сиділи нагорі.
І ти розплакалася... така ти була вражена.
А потім ми пішли по морозиво на Центральний вокзал,
і ти сказала, що колись хотіла стати танцівницею.
Потім я заснула в потязі.
У той день ти була тільки моя.
А коли від нас пішов тато, ти перетворилася на привида.
Іноді люди вмирають ще до того, як умруть.
Я змушувала тебе знов мене побачити, але...
було дуже боляче.
Я більше так не могла!
Я бачу, на мене чекають люди.
Я думала, якщо буду досить хороша, якщо буду досить успішна,
ти повернешся.
Але тебе не було.
Мамо, хочу просто сказати, що люблю тебе.
Чуєш? І...
І я тебе простила.
Я тебе теж простила.
Ти непритомна, Джинджер!
Що? За що? За що тобі мене прощати?
За те, що ти егоїстка.
Що це таке?
Мені здалося, це доречно. Вона якась причеплива.
О бо... Яка ж маячня.
Нафіг це. Вона відстійна.
Але ж стався катарсис, правда?
Катарсис? Ні, Пеґґі! Тепер мені ще гірше.
Доброї мами з неї не вийшло.
Знаю. З них обох.
О боже... Ідіть уже кудись. Будь ласка!
Тут ти серйозно обісралася.
Надіюся, твоя покупчиня живопису краща.
Гарно.
Гарно? Ну так, це ж Сезанн.
Не будь такий чутливий.
- Це довбаний Сезанн. - Цілком класичне полотно,
якщо розглядати його з точки зору сучасності.
Або, мабуть, навіть навпаки.
Дев'ятсот тисяч?
І близько не вгадали.
- Може, подзвониш своєму клієнту? - О так. Так! Так.
Уже можна. Аякже.
Вона психічно хвора?
У неї розлад аутистичного спектру.
Але вона надійна.
Головне, що в неї багатий клієнт.
Нам потрібно, щоб Кашел з кимось змагався.
Щоб відчув тиск.
Чекай. Вона працює не на нашого клієнта?
Я думав, вона від Джеймса Кашела.
Ні, вона працює на типа, якого Кашел ненавидить.
Ти мені сказала, що вона працює на Джеймса Кашела.
Ти хочеш 1,3? Ти мені казав, що хочеш 1,3, чи не казав?
- Казав. - Отак ми отримаємо 1,3.
Так, авжеж, я так і зроблю, сер. Так. Чао.
- Ми з вами зв'яжемося. - Не торкайся. Ходімо.
Дуже погано?
Погано. Я думав, що погано, але все навіть гірше.
Маєш парасольку? У мене дуже світла шкіра.
Наскільки гірше? Ти про що?
Чи, може, капелюха?
Можливо, доведеться оголосити себе банкрутом.
Ти не можеш оголосити себе банкрутом.
Гроші майже в мене в кишені. Це робота всього мого життя.
Що я робитиму?
Я більше нічого не вмію. Я козел.
Слухай, мені треба ще день сьогодні, може, завтра.
Добре? До четверга.
Ти тільки тримайся. Завжди вірний.
Завжди вірний.
Сьогодні на занятті з цігуну
зосередимося на закритті наших воріт.
Стисніть сідниці.
І змістіть таз.
А це хто?
Це Джуді.
- Джуді? - Якийсь виродок закрив у жаркій машині.
І я вирішив: «Ні, сьогодні такого не станеться. Поїдеш зі мною».
Так, Джуді?
Слухай. Я допоможу тобі повернути срібло за 60%,
бо ти й так повинен був мені його віддати.
- Думаю, 50 на 50... - Слухай,
не намагайся виторгувати в мене й одну восьму процента, інакше я пас.
Добре.
І ще зроби мені послугу.
Усе, що попросиш.
Ти не проти провести невеличкий «Маямський шок і трепет»?
Хто наша ціль?
Та один гадський гуру.
Що хочеш про нього дізнатися?
Чи він убив свою дружину.
Скажу тобі більше, якщо буде треба, але поки що такої необхідності нема.
Гаразд. Домовилися.
І зжени собаку з ліжка.
Навіщо?
Бо в нас буде секс.
Джуді, геть з ліжка.
Переклад субтитрів: Ольга Сушицька