Офігіти. Знаєш, що ми з цим зможемо?
Так. Я отримаю свій будинок.
Ця фігня з поверненням душі - цікава штука. Погодься.
Ага. Показати тобі цікаве?
Стюарт. Лишіть повідомлення.
Привіт, Стюарте. Це твоя старша сестра.
Та, яка навчила тебе зав'язувати шнурки,
- їздити на велосипеді, дала тобі все. - На велосипеді.
Хочу, щоб ти знав: орендну плату
за наступні два місяці ти отримаєш наперед.
Тому не переживай, добре?
Отак.
Пеґ, відчуваєш?
У мене стільки спогадів.
Наприклад, про те, як ти дав мій номер колумбійському картелю,
і мені довелося ховатись у туалеті на заправці в кінці вулиці? Ага.
Знаєш, Пеґ, мій вибір - зосереджуватися на хорошому, не на поганому.
- Це такий вибір. - Ясно.
- Гараж. Усе, треба йти. - От чорт.
- Денні, допоможи. Важко. Візьми. - Давай.
От бл***, Денні!
То був твій останній вечір, я розумію.
Я тебе більше не слухатиму, бо так я...
Добре, добре. Як скажеш. Почну...
Отак.
Бл***.
Ну, швидше.
Молодець.
Ми й досі можемо, кохана.
Нема ніяких «ми».
РІДКІСНІ МОНЕТИ
- От козел. - Не треба.
Він нас обдурив. Я ж подавав тобі знак.
Не може бути, що вміст нікелю такий високий, як він сказав.
- Він же перевірив прямо перед нами. - Та перевірка липова.
Чому я взагалі думала, що все буде інакше?
Тільки коли це сказано твоїм ротом, 25 000 перетворюється на п'ять штук.
Я міг би отримати більше, але ти мені не допомагала.
А ще половину ти розсипала в будинку.
Чуєш?
Сідай уже в машину!
ТАЄМНИЦІ ПУСТЕЛІ
Я перетягую ці диски сюди.
Ви коли-небудь робили резервні копії?
Тобто?
- Тут прямо довбана служба безпеки. - Не розмовляй з ним.
Він у своїй стихії!
Де ти знайшла цього хлопця?
У супермаркеті.
- Він каже, ви дружите з Біллом. - Білл - менеджер.
Ну, це тобі.
Небагато, але виграємо трохи часу.
До речі, мені неприємно це робити.
Це фізично боляче.
З моєю іпотекою буде важче, але я впораюся.
А от з відсутністю майбутнього не впораюся. Мені потрібне життя.
Треба лишатися на плаву.
Таке відчуття, ніби організм відмовляється.
О боже. Я хочу, щоб ти їх узяв.
Чи в глибині душі я хочу, щоб ти відмовився?
Ну, так. І не тільки в глибині.
Усе в мені протестує, але ти мусиш їх узяти.
Ти мусиш.
Що це за хрінь?
- Вибач. - Це неприємно.
Це так зворушливо!
Вважай, що це позика, добре? Під десять відсотків.
Десять відсотків?
Вісім. Для тебе - ознайомча ставка.
Треба розібратися з моєю ситуацією.
Це просто крапля в морі.
Я зворушений.
Дякую за підтримку.
Раз, два, три - продано.
Усе. І не забудь, що ввечері у тебе зустріч у Пайоніртауні.
Це реальна робота.
Чекай, ти це казала серйозно?
Так, усе йде за планом.
Мені вже от стільки лишається до нагороди за Дону Скарборо.
Я на 98,6% впевнена, що вона мертва.
Вона не взяла з собою свого лисого птаха, свою рідну душу.
Не зважай. Я знаю, що роблю.
Слухай, я маю для тебе завдання.
Реальну справу.
Зрадлива дружина. Потенційно.
Інформацію ще збираємо, тому не перегинай палицю.
Простеж за нею. Фотографуй, як щось побачиш.
Ну...
Не знаю, чи хочеться мені
втручатися в любовні справи іншої жінки.
- До того ж я зайнята. - Надіюся, ти приколюєшся.
Та хто ми такі, щоб знати,
чи ця жінка, що носить водолазки, не знайшла нарешті своє кохання?
Хто я така, щоб...
Вона що, в підтяжках?
Ну добре. Я професіоналка.
Це її робоча адреса.
Я цим займуся.
Не перегинай палицю.
Іноді, коли перемикаєшся на третю, заїдає. Просто дотискай.
- Увімкнеться четверта. - Супер.
Та якщо почуєш високий звук з присвистом, перемкнися на другу.
- Ясно. - Дякую за машину.
Я обережно. Якщо за мною не буде хвоста.
Нема за що.
Слухай, мені не подобається, що ти зв'язалася з Денні.
Так ти скоро й спати з ним почнеш.
Ні. Уже?
Я жінка, Керол. Я маю потреби.
Але більше ніколи. Я його ненавиджу.
То яке в мене завдання?
Та треба трохи постежити.
Чиясь дружина. Можливо, зраджує. Треба рознюхати.
- Не перегинай палицю. - Чому б я її перегинала?
Ніколи не знаєш, як усе складеться.
Будь напоготові.
Що з нею?
Вона покарана, їй 15 років, а ще в неї є дрон.
І я стою з тобою в тупому містечку, яке зображає фальшивий Захід.
Знаєш, яка в мене була мачуха?
Муссоліні з поганою хімзавивкою і «зробленим» носом.
Вона казала, що я товста, а в день народження викинула мій торт.
Керол хороша.
Вона не твоя мама, але ж вона й не намагається нею бути.
І вона не сука.
Поважай її.
Мені дуже нудно.
Ласкаво прошу на Землю. Тут нудно.
Але ти не будь нудна. Будь кометою, розумієш?
Та пофіг.
Ну все. Іди покажи всім, яка ти комета.
Татухи треба сховати.
Не переживай. Тепер навіть у бабусь є татухи.
Але ж не павуків. І не на шиї. Затягни.
Добре.
Це на тобі шпигунські окуляри?
Це тільки ти знаєш, що я не ношу окулярів.
Ти ніби гарний Генрі Кіссінджер.
Джуді не поїде.
Поїде. Зніми окуляри.
Вони мені потрібні. Вони з мікрофоном.
- Треба довести, що він зробив. - Яка фігня.
Вигляд ідіотський. Та ну.
Денні! Нащо ти все ламаєш? Чому це твій найперший інстинкт?
- Отак. - Не маю слів.
Отак розумніше. Собакам ніхто не чіпляє мікрофони.
До мене, Джуді.
Отак.
Подивись.
Джуді все записуватиме, починаючи вже зараз,
а він і не здогадається.
Ну добре.
Тільки не відволікайся на собаку. А то не помітиш мого знаку.
- Ти подаватимеш знак мені? - Так.
Це я вигадав «Маямський шок і трепет».
- Іди сюди. - Не хочу про це зараз.
- Ми спізнимося. - Отак. Молодець.
- Залазь, Джуді. Отак. - Сюди, Джуді. Обережно з мікрофоном.
Ага. Залазь.
І пам'ятай, що «Маямський шок і трепет» придумала я сама.
Звідки, по-твоєму, взялася назва?
А хто забрав гроші Альфредо в Маямі? Я!
Нащо це? Кого ти намагаєшся вразити?
Не кіпішуй. І чекай мого знаку.
Боб! Це містер Денніс. Працює на Кашела.
Ви не проти, якщо я вас обшукаю?
Друже, не знаю, що вам про мене розповіли,
але я консультую по живопису.
Нащо мені ходити зі зброєю?
Будьмо всі чемні, добре?
Мені жаль, але я вас обшукаю.
Знаєте, сер, мені дозволили сьогодні витратити тут багато грошей.
Тепер і мене?
А знаєш що? Я тебе теж промацаю.
Добре, отут.
- Я не закінчив. - Ти голиш ноги.
Ну все, все. Досить. Годі вже.
- Ну все. - Усе.
Що ж.
Ну, раз уже так склалося, може, й собаку промацаємо?
Будь ласка.
Промацаємо собаку.
- Смішно. - Заходьте.
Добре.
Якого біса? Між вами щось є?
У нього гостре око.
Він завжди все купує для Кашела в Північній Америці.
Барви.
Мене чіпляють саме ці мазки.
Так, типові для імпресіонізму.
Насправді не типові.
Він використовує конструктивні мазки -
це скоріше ознака постімпресіонізму,
а це він і є.
Серйозно? Будемо сперечатися?
Я чекаю на дзвінок, тому якби ми...
Добре.
Розумієте, ця робота -
це підробка.
Ні. Ні.
Ні. Тобто ні.
Та розслабся. Йому байдуже.
Знаєш, скільки підробок у музеї «Метрополітен»?
Отож. І в музеї не знають.
Ні, я маю на увазі, що вона крадена.
- Але вона висить у мене, і... - Боб, це підробка.
Нічого страшного. Ми знаємо.
Але такої надзвичайної роботи я ще не бачила.
Та половина картин у світі - підробки.
Не скажете, хто намалював?
- А собака може почекати на вулиці? - Вона навчена не гадити в домі.
Слухай, ми в ударі. Хто художник?
У мене є ще покупець.
Думаю, Кашел усереться від щастя, навіть якщо це підробка.
Можу віддати за мільйон. Готівкою, до п'ятниці.
Добре. Домовилися.
А тепер скажи, хто її підробив.
Можете вивести собаку?
Ага, можеш вивести собаку?
Ми розмовляємо. Може, ти виведеш?
Ходімо. Джуді, ходімо.
Знаєш, Пеґґі - вона вся така мила,
але з нею непросто.
Вона має свої проблеми, але в неї добре серце.
У Нью-Йорку ми з нею були парою.
Тоді вона продавала багато трави...
Тут тобі не ток-шоу.
Ага. Ну, ввечері подзвоню Кашелу.
Котра година зараз у Флоренції? Я зроблю фото.
Ні-ні. Ніяких фото. Я надішлю вам каталог.
І нащо вам дзвонити?
Він же дозволив. Гроші чекаю до п'ятниці.
Я тебе почув і з першого разу. До п'ятниці будуть.
- Чудово. Хочете пива? - Так.
Будьте як удома.
Дякую.
Я хотів би більше дізнатися про художника.
То була моя дружина.
То вона вмерла?
Ні, вона пішла від мене.
- Умерши? - Та ні.
- А то ти говориш у минулому часі. - Ні.
Слухай, Кашел купує, але й інформацію вивчає.
Сім'я твоєї дружини оголосила винагороду.
А вона підробляла картини. Це серйозно, Боббі.
Боб або Роберт.
Ага, ясно.
Але це ніяк не пов'язано з картинами.
Сім'я просто хоче її знайти.
Як це стосується продажу?
Може, заберемо собаку? Джуді!
До мене, дівчинко. До мене!
Я лише хочу сказати... До речі, бажаю їй здоров'я.
Але якщо вона вмерла, картина матиме більшу цінність.
Навряд чи це так впливає на підробки.
Отакий тупий мистецький світ.
Нам просто треба трохи інформації для маркетингу.
Був один інцидент...
біля фургона з тако.
ПІВТОРА РОКУ ТОМУ
У мого колеги були проблеми в особистому житті.
А оскільки я працював, мов у гарячці, не розгинаючи спини, то не помітив.
Привіт, пухирчику. Як справи в планшеті?
А от скажи, ти що, умреш, якщо хоч іноді усміхатимешся?
Розумієш, про що я?
На свій захист скажу, що я цілий день не їв.
Це черга?
Ви - Боб Скарборо.
Ви не проти пропустити мене? Я вагітна, мені треба їсти.
Не така ви вже й вагітна.
- Що-що? - От що.
Ні, я вас не пропущу вперед себе.
- Вибачте. - Я вагітна, мені треба їсти.
Нам усім треба їсти.
- Я виношую дитину. - Я розумію.
Дивіться, он він.
- О боже! - Ні, не треба!
Може, якщо ти воював, то готовий до такої травми,
але я був беззахисний.
Скарборо, ви в порядку?
Скарборо!
Я стрімко падав у якомусь екзистенційному піке.
Мені потрібна була відпустка. Чесно, я не міг функціонувати.
Привіт.
А Дона не допомагала. Зовсім.
Але ж відпустка не означає, що треба себе занехаювати.
Сумно, що таке сталося. Це нещастя.
Здається, коли його окуляри...
О боже. Так. Може, треба було бути з ним добрішим.
- Може, сказати: «Привіт». - Привіт.
- Я й сказав. - Неважливо.
Я назвав його «пухирчиком».
Ну от, ти був привітний.
Я був підлий.
Вік живи - вік учись, котику. Хто найсолодша пташка?
А потім він убився.
- А потім він убився. - Знаєш що, Боб?
Імовірно, багато людей, з якими ти вітався, мертві.
Привіт.
Це все дуже затяглося.
Або вертайся на роботу, або йди до психотерапевта.
Через це гівно я й малювати не можу.
І я звернувся по допомогу до психотерапевта,
який допомагає травмованим,
проводячи з ними галюциногенні сеанси.
Це змінило моє життя. Змінило моє сприйняття.
Радикально.
Боб.
Ти потрібен у студії.
Ми знову з вами. І стежимо за останніми новинами.
Вирушаємо в центр Палм-Спрінґз.
Там утворилося величезне провалля,
куди впав турист.
На місці працює Аліша Геррера. Вона знає всі подробиці.
Алішо, що відомо про цю трагедію?
Зачекай. Чекай. Зачекай секунду.
А це точно трагедія? Це взагалі важливо?
Це просто смерть. Це чекає всіх нас.
- Що він робить? - Що це за чортівня?
Бо все інше, усе це - це тупо.
Дона... не зовсім зрозуміла.
Мене звільнили.
Ага, я бачила.
Відкриймо шампанське. Тепер я можу робити щось вагоме.
Що саме, Боб? Професійно лежати під кайфом?
Це покращує моє сприйняття.
Наступні пів року мали доволі глибокий ефект.
Моє сприйняття загострилося.
УСЕ ТУПО
Схоже, моє прозріння в прямому ефірі повело до мене людей.
Здається, я давав їм надію.
Усе тупо.
Гуру Боб, а душевний біль тупий?
Усе тупо.
Мені треба випити кави.
- Усе тупо. - Дякую.
ЛЮБИЙ БОБ, ІДИ НА ХЕР
ТВОЯ ПРАВДА, УСЕ ТУПО
ОСОБЛИВО - ТИ ДОНА
Я змінився.
А вона - ні.
Сумно, правда ж?
Таке часто можна почути. Пари віддаляються.
Врешті, дружина була заручницею двовимірного сприйняття.
Ага.
Якось вона кричала на мене, мов банші...
Слухай, друже.
Якщо колись захочеш поговорити, я відкриваю студію цігуну.
Безпечний простір. Лише чоловіки.
Він же говорить зараз, Денні.
Продовжуй. Що тоді сталося?
Подорож себе крізь себе до себе?
Я б не відмовився від інвесторів.
Я вже не бачу собаки.
Думаєте назватися «Цігун гуру Боба» чи...
- Треба знайти собаку. - Пасивний партнер.
У мене є послідовники.
Я тобі подзвоню.
Джуді!
До мене, дівчинко. Джуді!
- Джуді! До мене, дівчинко. Іди сюди. - Молодець. До мене.
- До мене, Джуді. - Сюди, дівчинко. Молодець.
Іди сюди, моя хороша.
- Іди сюди, дівчинко. - А що в неї в зубах?
Виплюнь. Джуді, виплюнь.
Вона все одно вже проковтнула. Ходімо.
Ти що, працюєш на конкурентів?
Ти поводився, мов ненормальний.
Я на гребені. Можна діяти. І тут ти вирішив використати цю мить для себе,
щоб випросити стартовий капітал на свою уявну студію цігуну.
Пеґ, то ж була можливість.
Це ще один твій вибір, Денні?
Більше ніколи зі мною не розмовляй. Ніколи.
Серйозно? Отак усе буде?
Щось сталося, маленька? Ти глянь. Що таке?
Я мала один шанс.
Він був у мене на гачку, а ти його зняв.
- Це не... Усе. Добре. - Ні, мовчи. Чуєш?
Тепер треба знов думати, як приперти його до стіни
і нейтралізувати цих довбанутих кілерів, батька з дочкою,
щоб устигнути отримати нагороду.
Бо не може такого бути, щоб Дона не взяла сраного лисого птаха.
Не знаю, як ти це провернеш.
То ось що ти собі думаєш?
- Усе. - Спершу запоров весь план.
А тепер намагаєшся знизити мою впевненість.
А ти подзвони Кашелу. Може, він тобі допоможе.
Я думала, ти не називаєш його імені.
- Я й не називаю. - Але щойно назвав.
- Я цього придурка не терплю. Перестань. - Бо ти хочеш бути таким, як він.
Невже? Я хочу бути козлом, який ставиться до тебе, мов до лайна?
Усе, стоп. Я хочу облаштувати життя. Мені не треба, щоб ти все похерив.
Ага.
Я точно знаю, що ти погано на неї дієш.
Повезу до ветеринара.
У тебе нема грошей на ветеринара. Іди сюди, Джуді.
О боже.
Тепер краще. Так, маленька?
А що це за хрінь?
Це палець. О боже!
Хороша собачка.
Переклад субтитрів: Ольга Сушицька