Bruci, tady Peggy.
Až nám to DNA potvrdí, nastane průlom.
A při představě, jak se mí příbuzní budou tvářit, se mi tají dech.
Když jsme u toho, můj bratr chce přijet, tak ho vezmu do kanclu.
Zatím se měj.
Denny.
- Ahoj. - Čau, poslyš.
Asi jsem na tebe byla moc přísná, víš?
Můj život se mění. Snažím se zůstávat ve střehu.
- Co to dělá? - Mlč.
Chápeš, vyrovnaná a připravená k boji.
Ale stejně v tobě nechci vidět hned to nejhorší, víš?
- Změnila jsem se, takže ty možná taky. - Ani hnout!
- Ty jo. - Ticho. Mlčte.
- Jsem dojatej, fakt. - Už dost.
Vypadněte odsud, vy šmejdi!
- Ty… - Nekoukej na mě!
- Sklapni. - Denny?
Mluví se svou ex!
- Ježíši! - Musím to zpracovat, víš?
- Denny, nejsi zlej chlap… - Sakra!
- Ne! - Co to děláš?
Ani hnout!
Ztišíte se prosím?
- Padejte! - To jste nemuseli.
- Žiješ? - Mám hovor.
- Telefonuju. - Ticho!
- Jasný? Má hovor. - Slyšíš mě? Vypadlo to?
- Haló? - Jsem tady.
- Snažím se. - Zůstaň ležet!
- Dík, že sis všimla. - Lež!
Zavolám ti zpátky, jo?
Dost.
Jo, nejsi moc dobře slyšet.
Poslyš, viděla jsem Ethana.
Je nádhernej.
Neslyším. Ozvu se pak, Peg.
Ty… Zabiju tě! Přísahám!
Hej!
Počkat!
Spolupracujme.
Nemusí to skončit tragicky.
- Do prdele. - Můžete nám prosím
- ty zasraný prachy dát? - Jo.
Prosím.
OTTOMANSKÁ KONOPNÁ ŘÍŠE
- Řídím já. - Jo.
Panebože.
Tak jo, poslouchej mě.
Nechci to řešit po telefonu, takže nebudu.
Proto teď musíš fakt dobře poslouchat, co říkám.
Pal!
Počkej, vydrž.
Mám na mobilu mouku.
- Peggy! Žádné mobily! - Promiň. Dobrý?
Ta věc, kterou hledáme, ale trochu nás děsí, že ji najdeme?
Víš, co myslím?
Co?
To větší, s čím bývalo spojený to malý.
Zamysli se.
Pal!
- Ne. - Ustupte.
Panenko skákavá!
Už víš, že jo?
- Jsi si jistá? - Jo.
- Příště víc prachu. - Jo, má to vystřelit člověka.
Přiměju Cooper, aby ti řekla, co jsme viděly, ale nejdřív ji seřvu.
- Blázníš? - Právě přijela
z toho místa, kde se našlo to malý a kde je i to velký.
Jak se opovažuješ brát mi auto? Je ti 15.
Ani neumíš řídit! Mazej dovnitř.
- Peggy! - Teď ne, Tammy.
Volala jsem Bobovi.
Nemůžu si pomoct. Milovala jsem ho.
Pořád ti z té věci teče?
Jo, a určitě nejsou stejně velký.
Bolí to jak prase.
Jdi k doktorovi.
A drž se od toho vola dál. Věř mi, je horší, než myslíš.
- Řekla jsem mu, že máš nakažlivej průjem. - Cože?
Promiň.
Žárlila jsem a teklo mi z prsa a všechno to na mě dolehlo.
Zachránila jsem tě, když jsi na ty vadný kozy ukradla prachy.
A takhle se mi odvděčíš? Přidávám tě na seznam sviní.
Promiň.
- V pohodě, Peggy? - Au.
Co se to tam děje?
Musíš se nechat prohlídnout.
Carlosi, pojď sem! Vezmeš Tammy na pohotovost.
Jeďte! Promiň, něco tady řeším.
Co se děje? Máte představení?
- Promiň, už můžeš. - Dobře.
Pověz Peggy, cos viděla. A nejmenuj to. A neříkej kde.
Neboj, nejsem blbá.
- Tak jo, letěla jsem nad jistým barákem… - Viděly jsme mrtvolu.
Co sakra blbneš?
Když se to teda říkat smí, měla jsem to říct já.
- Bože. - Ukaž jí ty fotky.
Hele, to vypadá jako tělo nebo jeho část.
- Možná… - Určitě Donino.
- Mám husinu, takže je to určitě tak. - Panebože, zabil ji!
Vyzvedneme odměnu a zavoláme policii,
aby Donu vytáhli, než se o ni postarají divoký prasata.
Ale Gattchiovi toho gurua sejmou.
Hezky popořadě.
Odměna, policajti, uklidit gurua do bezpečí.
Ty hlavinko. Jsi fakt profík.
Jo, musím jet.
A sakra.
Čau, Jamesi Bonde. Celej jeden blok ses mi nelepil na kufr.
Jsi fakt třída.
Nicku!
Co?
- Čau. Zdar. Ona… - Tak jsi tady.
Vždycky vydáváš tolik skřeků? Připomínáš gorilu Koko, ale tupou.
Málem mě kleplo, když umřela.
- Kdo? - Koko.
Byla to gorila a kamarádila s koťátkem.
A uměla slovo „kotě“ ve znakový řeči.
- To musela být fakt geniální. - No jo. Tak co mi chceš?
Zlato, můžeš ten návod na líčení natáčet jinde?
- Šukej mě, námořníku! - Šukej mě, námořníku!
Nezapomeň dát lajk a odběr.
Tohle není obědová pauza.
A jsou tu papírový zdi.
- Uslyším vás. - Jeď.
Šukej mě, námořníku.
Budu mluvit na rovinu.
Vypsali jste odměnu na svou sestru a já jsem ji našla.
Jenže… mrtvou.
Tak upřímnou soustrast.
Tohle je její nehet.
Takže mi říkáš, že moje sestra je mrtvá, a k tomu že žádnou knihu nepíšeš.
Kniha furt platí. Jen se ujišťuju, že nejste podrazáci.
Odkud ten nehet sakra máš?
Je mrtvá.
- Sakra. - Dlužíš mi tisíc.
Jde o naši ségru. Naši ségru!
Její nehet.
Kde je?
Řeknu vám to, až mi dáte tu odměnu.
Jo, jasně.
Vezmeš nás k tělu, a jestli nekecáš, těch 70 táců je tvých.
Víš, s kým máš tu čest.
Jistě. Proto jsem nešla na policii.
Myslíš, že ti prostě dáme 70 táců?
Tina Nehtová říkala, že chrápeš s tím přihřátým veganem.
To není příjmení. Jen to je napsaný vedle sebe.
„Tina Nehtová móda.“
Jo, s Bobem jsme se sblížili. To bylo strategický.
Můj průzkum mi pomohl najít Donu. Mám snad nechat 70 táců ležet na stole?
- Po vydání knihy je zas vyděláte. - Jasně, no, ale tady je nemáme.
A nedlužíš nám za ten ukradenej obraz?
Za jakej?
Ten na dámách. Posranej most v mlze.
Ten jsem viděla. Nádherný plátno.
Ale nešlohla jsem ho. Jak bych něco takovýho odnesla?
Vždyť jsi mě viděl odcházet. To jsem si ho schovala do kalhot?
- Nedám ti jen tak 70 táců. - Šukej mě.
Tak aspoň něco, ať vím, že mě neoblbuješ.
A zbytek klidně zítra někde na veřejnosti, třeba v Pioneertownu.
Přesně v sedm večer. U krytýho vozu.
- Teď mi stačí pět táců. - Mám tak šest stovek.
Beru.
Ale přihoď ještě něco hodnotnýho.
Šukej mě, námořníku.
Jó. Ukaž cecky.
Můj andílek.
Neboj. Už žádní perverzáci.
Jo, šukej mě.
Ten pták slyšel a viděl příliš. Potřebuje pauzu.
Jo, a o naší hledané ani slovo. Trápí ho oidipovskej komplex.
Chudáček.
Navíc neviděl denní světlo, co se tamto stalo.
Drželi ho v temným a plesnivým bordelu.
Jo. To je ono.
- Asi proto má peří tak v hajzlu. - Ne, to bude tím traumatem.
Poslyš, Stewart s Dianne se dneska zastaví u Bruce.
Čeká je drsný probuzení. Z jejich sestry se stane opravdická VIP.
Jo, sakra.
Tak jo.
Šup, rozluč se!
Šukej mě.
Ty jo, pěkný. To má na leasing?
Nezačínej. Snaží se.
- Ahoj! - Čau.
Čau.
Počkat, nehýbat.
Ukládám si ten obrázek do mozku.
Panebože, to je super!
To máš na stůl. Stačí zalít, až když je suchá.
Nádherná. Budu jí říkat Pam.
Miláčci moji!
Miluju vás, až to bolí. Bůh mi pomáhej.
Jo, tady máš zálohu na hypotéku. Můžeš ji převést na mě, vyplatím vás.
Nech si to proplatit v pondělí nebo ve čtvrtek, kvůli svátku.
Ten je v pondělí, tak jak ovlivní čtvrtek?
Ovlivní. Věř mi.
Pojďte, šup.
Vítá vás Bruce Harvey a partneři. Pozor na schody. A ten partner jsem já.
Uzavřela jsem odloženej případ, to je v branži výjimka.
Mohla bych jít i k policii, ale mají děsnou firemní kulturu
a já nemám čas ji sama napravovat.
Jo, a mívají problém se záznamy v rejstříku.
To je William. Náš Pátek. A taky je fénix jako já.
Proč tady tak vyřvává ta hudba?
Jeho žena ho podvádí s babou.
On má manželku?
Hned jsem zpátky.
- Ježíši! - Zbraň!
Proboha!
Bruci! Co blbneš?
Nemůžeš se čtyřikrát střelit do hlavy.
Vím, že žiješ!
Do prdele, jdu dovnitř!
Nebojte, jen se zlobí. Hned přijdu, nikam nechoďte.
- Bože! - Lez, lez.
- Co se děje? - Polož to.
Co ti jebe?
- Panebože. - Polož to! To ti úplně hráblo?
- Naposled. - Polož to!
Ty debile. Hej, dej to…
- Tušíš, cos provedl? - Zničil jsem soukromý majetek.
Zničils mi chvíli, která měla vykoupit celej můj život.
Mám tady bratra a sestru.
Máš ponětí, čím jsem si prošla, abych z nich dostala nějakou úctu?
Panebože!
Ty máš sourozence?
- A ty máš manželku? - Co je asi tohle, sakra?
Promiň. To jsem nechtěla.
Podrž Pam, pomůže ti se uzemnit. Nabídka na usmířenou.
Víš, když můj parťák zvedl kotvy i s většinou mých klientů,
tak bylo zle.
Ale přijít o svoje štěstíčko, to je noční můra.
Svoje štěstíčko jsi neztratil. Teď budeme hvězdy…
Ne, myslím svou ženu Mojo.
Co je to za jméno?
Maureen Joanne. Někdy jí takhle říkám.
Je to ta s nízkýma stojáčkama?
Jo, ty miluje.
Dobře, tak jdeme slavit, že jsi svobodnej.
Nemůžu soupeřit se ženou, Peggy.
Hej, láska je jenom iluze.
- Dokud to nechápeš, končíš takhle. - Běž, prosím tě.
- Smutný, ne? - Dělej!
- Rychleji to neumím! Bože! - To jsou tví sourozenci?
- Bože! Moje auto! - Ježíši! Do háje.
Do prdele!
A odjíždějí, do hajzlu. Bože!
Dík, Bruci. Super!
Tak jo, teď se zbavím tý pitomosti.
- A ty vystřízlivíš. - Klid.
Hele, našli jsme tu mrtvolu. Blíží se tučná výplata.
Čeká nás ta odměna a příval práce.
Poslouchejte mě všichni. Nikdo nic neviděl, věřte mi.
Všichni v budově se pořád schovávají pod stolama.
Až dorazí policie, řeknete, že jste viděli akorát ženskou jako bagr.
Řídila stříbrnej Mercedes třídy G. No jasnej šmejdmobil, ten nepřehlídnou.
Ahoj.
- Co děláš v domě? - Vařím ti kuře cacciatore.
Co tu dělají tvý wrestlingový ceny?
Našel jsem je v krabici. Dík, žes je nevyhodila.
Netahej si sem krámy.
Pravidla přece znáš.
Nemáš lézt do domu.
Víš co? Nezměnil ses.
Ani stopa po seberealizaci. Jenom řeči.
To vypadá úžasně.
Abys věděla, měním se.
Právě to taky slavíme.
Procházím opravdickou přeměnou a bolí to.
Ale víš, říká se, že motýl ve stádiu kukly křičí.
Vědělas to?
Nejde o křik.
Ten zvuk má odradit predátory.
No, já to slyšel jinak.
Možná zkus číst skutečný noviny.
- Snažil jsem se narážet na nás dva. - Nech toho. Žádný my není.
Dobře.
Předtím ses zmínila o Ethanovi.
A promiň, zrovna jsem byl v obchodě.
Jo.
Je mu 21.
Má drdol a fousky.
Dvacet jedna. To mě poser.
- Šílený. - Jo.
Jakej byl na pohřbu?
Nepřijel.
Myslí si, že mě nenávidí, ale není to tak.
Miluje mě.
- Ne, zbožňuje tě, jasný? - Ne, zbožňuje svýho otce.
- Do prdele s ním. - Mě miluje.
Podívej.
Jako partner jsem selhal, to vím.
Ale chci ti to vynahradit.
Chci tě chránit.
Tahle loď už odplula.
Jsem sakra unavená.
Běž si do svýho kouta.
Odkud máš tu modřinu?
Praštil jsem se o trám ve svým koutě.
A mimochodem, je to dódžó, což bys viděla, kdyby ses obtěžovala vykouknout z okna.
A ten přívěs?
Chunkyho táta se ho zbavoval.
- Aha. - Pohodlně se v něm spí.
Běž.
To jako teď hned?
Jo, hned.
Vem si ty zasraný trofeje.
Trošku mi schovej, jo?
Ježíši! Do prdele! Kristova noho!
Hej, toho už bylo dost. Říkala jsem ti o svých problémech.
Tak si říkám, jestli ječíš stejným hlasem, jakým chrápeš.
Bezva, to jsi ty.
Víš, to kuře zůstalo stát na lince.
Mohl by sis uhnat otravu.
Tvrdila jsi, že prachy přijdou za dva dny.
Už je den druhý.
Sotva začal a říkala jsem, že budou možná tři.
Můžu ověřit, jestli má tu hemofilii?
Nebo by mohla přiznat, že pěkně kecala.
Tak jo, uklidníme se.
Možná jsem o tom lhala.
To byla pravda!
Nikde ani mince.
- Prohledal jsem celou tuhle žumpu. - Hej!
Nemám dojem, že bys mohla sehnat to, o co jsem přišel.
To je jako můj problém? Já ti mistrnej padělek neprodala, sakra.
Kvůli té lži o kupci už to tvůj problém je.
Ale to nebyla lež. Já a Bob s ním zítra máme schůzku.
Tak teď lžeš, jako když tiskne, protože Bob se vypařil.
Ne.
- Kdy? - Co já vím?
Dej se do toho, zlato. Ale pozor na zápěstí, prosím.
Ortézu máš v autě.
- Jo. - Nelez do mámina pokoje!
Tvoje máma tu bydlí taky? Kde?
- Hej, mámo! - Hej!
Do prdele! Říká vám něco slovo dialog?
A dost.
Konec srandy.
Pusť ji.
Mám ty tvoje prachy.
Něco ti povím.
Sebereme ti tady všechno cenné.
Šperky, zlaté zuby, exotické mazlíčky, měděné trubky, to všechno.
Pak tě vezmu k svému příteli do Tucsonu.
A ten udělá totéž tobě.
Možná na odebrání tvých orgánů vydělá 10 či 20 táců,
ale pro peníze to nedělá.
On tu práci totiž miluje.
No, buď si on může vzít moje otrávený játra,
nebo si ty teď můžeš vzít svoje prachy.
Dobře.
Tak kde do prdele jsou?
Všichni chybujeme, jo?
Tak kolik máme?
Je to sto padesát. Ne, sto…
Ne, ve skutečnosti je to stovka a čtvrt.
Tak to přepočítáme.
Je to 125. Když se zeptají, tak 150.
Jasný? Hotovo.
Peg. Co se děje?
- Chceš mě chránit? Prosím! - Ježíši!
- Ježíši! Hele, tady to máš. - Peg, ty krvácíš.
- Co se děje? - Když nevydržíš jeden den.
- Co jsou zač? - Můj ex a jeho drahá polovička.
- To teda nejsem. - Kdo jste sakra vy?
Jste indiáni?
- Co to plácá? - Co já vím? Nikdy jsem ho nechápala.
Ani tady neměl být.
Tak moment.
To se ptáš proto, že mám trochu tmavší pleť?
- Jen mě to napadlo. - Ty vychrtlej šmejde!
- Bože! To nemusela. - Do prdele!
Bodla mě! Do prdele, ona mě bodla!
Do prdele! Panebože!
Hej! Kolik to je?
- Mlč. - Stovka a čtvrt.
Cože?
Slíbila jsi 250!
No, tak to je půlka. Ne? Polovina.
Jo, druhá bude zítra.
- Vemte si to a běžte. - Cash flow teď drhne.
- Zítra? - Jo.
To už je dneska, ale jo. Vozit mě do Tucsonu není vůbec nutný.
- Když mě odvezeš, prachy nebudou. - Přesně.
- Ne. Jsi usvědčená lhářka. - Ne.
Máš pravdu. Co kdybych přihodila ještě nějakou protihodnotu?
Co to sakra bylo?
- Koho jste okradli? - Peg.
- Vezmu tě k doktorovi. - Naděláš mi trable.
Já tobě, jo?
Co to kurva bylo za lidi?
Co? Guru zmizel a já dlužím prachy.
No tak, musíš do nemocnice.
Jsem v pohodě.
- Kachel chce ty Doniny obrazy. - Kachel?
Je zpátky ve Státech?
Buď tak hodná a řekni mi, až se ten hajzl vrátí do země,
abych vyjel pryč.
Do prdele.
Moje břicho. Do hajzlu. Tak jo.
Ty mrcho.
NEZNÁMÉ ČÍSLO
Tak jo. Panebože.
Do žádný nemocnice nejedu.
Ahoj, mami.
Ethane? Kde jsi?
Jo, tátu zatkli. Odchytila ho celní správa.
To ne.
Dobře, sedni na letadlo. Seženu ti letenku.
Ne, nikam neletím.
Volám, protože mě požádal. Nic víc. Nepřiletí.
Ethane.
Teď si vedu mnohem líp.
Vedu si fakt dobře.
Mami, už musím.
Ne, počkej.
Mami!
Mami.
Kde jsi?
Potřebuju tě.
Co děláš u mě v koupelně?
Jen mě zajímalo, co uděláš s domem.
Nemůžu s ním udělat vůbec nic.
Děcka ho bez ohledu na mě prodají.
Tebe to neštve?
Poradíš si, i když to nebude lehký.
Kde jsi?
To ti nedovedu říct.
No tak.
Popiš to.
To by bylo jako popisovat život nenarozenýmu dítěti.
Víš všechno?
Jasně.
Víš o mně?
Víš, co jsem provedla?
Jasně.
S kým to sakra mluvíš?
Čas vyjet.
Pojď.
Překlad titulků: Růžena Svobodová