Briusai, čia Pegė.
Paaiškėjus DNR rezultatams, byla bus baigta.
Įsivaizduoju savo artimųjų veidų išraiškas ir netenku amo.
Beje, mano brolis nori atvykti su manim pasikalbėti,
todėl atsivesiu jį į kontorą.
Iki pasimatymo.
Deni.
- Labas. - Labas. Klausyk.
Gal aš buvau tau per griežta. Girdi?
Mano gyvenimas keičiasi. Bandau sustingti kung fu arklio pozoje...
- Ką jis daro? - Tylėk.
...supranti? Pusiausvyroje, pasirengusi kautis.
Bet vis tiek norėčiau suteikti tau šansą, supranti?
- Aš pasikeičiau. - Nejudėt!
Manau, gal ir tu galėtum keistis.
Tylėt. Tylos.
- Aš sujaudintas, Pege. Rimtai. - Liaukitės.
Nešdinkitės lauk, niekšai!
- Ar tu… - Niūrėkit!
- Užsičiaupk. - Deni?
Jam paskambino buvusioji!
- Jėzau! - Aš turiu tai suvirškinti, supranti?
- Deni, tu nesi blogiukas... - Šūdas!
- Stok! - Ką darote?
Nejudėt!
Gal galima tyliau?
- Liaukitės! Lauk iš čia! - Kodėl tu taip?
- Ar viskas gerai? - Aš kalbu telefonu.
- Aš kalbu. - Užsičiaupk!
- Girdit? Jis kalba telefonu. - Girdi mane?
Ryšys dingsta?
Girdi dar mane?
- Ramiai! Rimtai sakau. - Aš stengiuosi.
- Ačiū, kad pamatei tai. - Ant kelių!
Galiu perskambinti?
Liaukis.
Taip, gerai. Neaiškiai girdžiu.
Mačiau Itaną.
Jis toks gražus...
Negirdžiu tavęs. Perskambinsiu.
Nudėsiu tave! Prisiekiu!
Ei!
Palaukit!
Bendradarbiaukim.
Tai nebūtinai turi būt tragedija.
- Gal malonėtumėte... - Bliamba.
- ...tiesiog atiduoti sumautus pinigus? - Taip.
Prašau?
- Vairuosiu aš. - Gerai.
O Dieve.
Paklausyk manęs.
Nenoriu apie tai kalbėti telefonu, todėl nieko nesakysiu.
Įdėmiai klausyk, ką sakau.
Ugnis skylėje.
Pala. Palauk.
Miltai telefone.
- Velnias, Pege! Jokių telefonų! - Atsiprašau. Girdi?
Tas daiktas?
Daiktas, kurio ieškome, bet truputį bijom surasti.
Pagauni?
Kas?
Didesnis daiktas, kuriam priklausė tas rastas mažesnis daiktas.
Sustok ir pagalvok.
Ugnis!
- Ne. - Pasitraukim.
Dievo motina.
Girdi mane?
- Tu neabejoji? - Ne.
Daugiau pirotechnikos.
Bet juk žmogus bus iš ten iššautas.
Pakviesiu Kuper, kad pasakytų, ką pamatėm,
bet pirma aš ją apšauksiu.
- Ką sau manei? - Ji ką tik grįžo
iš ten, kur buvo tas mažesnis daiktas, kur dabar yra didelis.
Kaip drįsai paimti mano mašiną? Tau - tik 15-ika.
Tu neturi teisės vairuoti! Ateik čia.
- Pege! - Ne dabar, Tame.
Aš paskambinau Bobui.
Nesusilaikiau. Juk aš jį mylėjau.
Ar dar sunkiasi?
Taip. Ir jos tikrai skirtingo dydžio.
Siaubingai skauda.
Tau reikia pas daktarą.
Ir nesiartink tu prie to šikniaus.
Patikėk manim. Jis - blogesnis nei manai.
- Pasakiau jam, kad tau infekcinė diarėja. - Ką?
Atsiprašau.
Aš pavydėjau, mano papas varvėjo, visai susinervinau.
Aš tave ištraukiau,
kai pavogei pinigus tiems brokuotiems papams,
o tu man štai kaip atsidėkoji?
Tu dabar - mano juodajame sąraše.
Atleisk man.
Pege, ar viskas gerai?
Kas ten vyksta?
Tau reikia pasitikrinti, mergyt.
Karlosai! Ateik. Nuvešk Tamę į greitosios pagalbos skyrių.
Eik! Atleisk, turėjau sutvarkyt vieną reikalą.
Kas ten vyksta? Tau dabar pasirodymas?
Atleisk. Tęsk.
Gerai.
Pasakyk Pegei, ką matei, tik nesakyk to tiesiai. Ir nesakyk, kur.
Nebijok, aš - ne idiotė.
Gerai. Aš paskraidžiau virš tam tikro namo...
Pege, mes matėm lavoną.
Kas per šūdas?
Jei galima kalbėti, tada aš turėjau tai pasakyti.
- Dieve. - Parodyk jai, ką nufotografavai.
Žiūrėk. Panašu kūną arba bent dalį kūno.
- Tai galėtų būti... - Tai turėtų būt Donos lavonas.
Man šiurpsta oda. Vadinasi, tai tiesa.
Dieve mano! Jis ją nužudė.
Turim pirma pasiimt premiją, paskui kviest policiją,
kad jie spėtų surast Doną, kol jos visai nesuėdė pekariniai.
Gačiai greičiausiai nudės guru.
Tam yra tvarka, mieloji.
Premija, farai, tada įspėjam guru.
Kokia tu protinga. Tu tikra profesionalė, Pege.
Taip. Turiu lėkt.
Šūdas.
Sveiks, gudruoli.
Tavęs už nugaros nemačiau net vieną kvartalą.
Profas.
Nikai!
Ko?
- Ji... - Štai kur tu.
Ko čia urzgauji? Tu kaip ta Koko gorila, tik kvailesnis.
Vos galo nepasidariau, kai ta gorila mirė.
- Kas? - Koko.
Ji buvo gorila, o jos geriausias draugas buvo katinukas.
Ir ji mokėjo užrašyt „katinukas“.
Regis, buvo geniali.
Gerai, tai ko nori?
Mieloji, gal gali kitur įrašinėti savo padūmavusių akių video?
- Krušk mane, jūreivi! - Krušk mane, jūreivi.
O tu dėk patiktuką ir prenumeruok.
Man dar ne pietų pertrauka.
Be to, sienos labai plonos.
- Aš klausysiu. - Važiuok.
Krušk mane, jūreivi.
Aš sakysiu tiesiai šviesiai.
Tu paskelbei už savo seserį premiją, o aš ją radau.
Bet ji negyva.
Taigi, užuojauta.
Čia jos nagas.
Taigi, pirma, tu pasakai man, kad mano sesuo negyva,
ir antra, sakai, kad jokios knygos nėra.
Aš dar rašau knygą.
Tik noriu įsitikinti, kad tu tęsėsi savo žodį.
Kur, po galais, gavai jos nagą?
Ji negyva.
- Šūdas. - Tu skolingas man tūkstantį.
Tai mūsų sesuo. Mūsų sesuo!
Čia jos nagas.
Kur ji?
Pasakysiu po to, kai duosi premiją.
Taip, gerai.
Parodyk mums kūną, jei tai tiesa,
sumokėsiu tau 70 gabalų.
Juk žinai, su kuo turi reikalą, taip?
Žinoma. Todėl nėjau pas farus.
Manai, tiesiog atiduosim tau 70 gabalų?
Tina Nagai mums pasakė, kad miegi su tuo paliegėliu veganu.
Jos pavardė ne „Nagai“, tai jos salono iškaba.
„Tinos Nagai ir mada“.
Taip, aš priartėjau prie Bobo, taip. Nes tokia buvo mano strategija.
Mano tyrimas atvedė mane iki Donos. Tai ar man atsisakyti 70 gabalų?
Tu viską susigrąžinsi, kai knyga išeis.
Taip. Mes tiek dabar neturim.
O tu nenori grąžint mums paveikslo, kurį pavogei?
Kokio paveikslo?
To, kur buvo moterų tualete. Su tiltu rūke, po galais.
Mačiau jį. Nuostabus darbas.
Bet aš jo nevogiau. Kaip galėčiau?
Jjuk pats matei mane išeinant. Kur būčiau jį įsikišusi? Į kelnes?
- Negaliu tau atiduot 70 gabalų, Silvija. - Krušk mane, jūreivi.
Duok man nors kiek avanso, kad žinočiau, jog vėliau gausiu viską.
O likusius galėsi atvežti į kokią viešą vietą,
kad ir į Pionierių miestelį.
Lygiai 19.00 val. Lauksiu dengtame vežime.
- Dabar paimsiu penkis gabalus. - Turiu gal 600.
Duok.
Bet duok ką nors ne pinigais.
Krušk mane, jūreivi.
Papurtyk papus.
Mano angelėlis.
Viskas gerai, vaikeli. Daugiau jokių iškrypėlių.
Krušk mane, tėtuši.
Šis paukštis per daug girdėjo ir matė. Jam reikia poilsio.
Ir prie jo nekalbėk apie jo šeimininkę.
Jam - Edipo trauma.
Vargšelis.
Be to, dienos šviesos jis nematė nuo pati žinai kada.
Jis buvo tamsios ir supelijusios krušyklos įkaitu.
Labai gerai.
Gal dėl to jis nupliko.
Ne, manau, tai nuo traumos.
Į Briuso kontorą atvyks Stiuartas su Diana.
Jų laukia žiaurus suvokimas.
Jų vyresnioji sesuo tuoj taps tikra žvaigžde.
Tai jau tikrai.
Eime.
Pasakyk ate!
Krušk mane, tėtuši.
Geras. Ji ką, išsimokėtinai ją pasiėmė?
Nepradėk. Ji stengiasi.
- Labas! - Sveika.
Labas.
Pala, nejudėkit.
Aš fotografuoju savo smegenimis.
Dieve mano. Geras vaizdas!
Čia tavo darbo stalui. Laistyk, kai išdžius.
Graži. Pavadinsi ją Pem.
Mano vaikeliai.
Negaliu jūsų nemylėti, tepadeda man Dievas.
Čia tau avansas už paskolą.
Gali užrašyt mano vardu. Aš išsipirksiu iš tavęs.
Tik negrynink čekio iki pirmadienio arba ketvirtadienio, nes bus šventės.
Šventė pirmadienį, kodėl turėtų nepavykt ketvirtadienį?
Patikėk, būna ir taip.
Eime.
Sveiki atvykę į kontorą „Briusas Harvis ir partneriai“. Aš - partnerė.
Plius, išaiškinau uždarytą bylą, o tai naujiena šiame versle.
Žinot, laisvai galėčiau būti farė, bet pas juos tokia siaubinga darbo kultūra,
o aš neturiu laiko viena jos tobulinti.
Be to, jie labai jautriai reaguoja į buvusius teistumus.
Čia Viljamas. Jis - mūsų Penktadienio vyrukas. Irgi feniksas, kaip ir aš.
Ko čia rėkia ta muzika?
Jo žmona neištikima jam su kita moterim.
Jis turi žmoną?
Aš tuoj.
- Jėzau! - Ginklas!
O Dieve!
Kas per šūdas?
Briusai! Tu negalėjai nusišauti į galvą keturis kartus.
Žinau, kad tu gyvas!
Po galais, aš įeinu!
Viskas gerai, jis tik susinervino. Aš tuoj. Niekur neikit.
- Dieve mano! - Eik.
- Dieve, kas vyksta? - Nuleisk ginklą.
Ką darai, po galais?
- Dieve mano. - Nuleisk tą žudymo įrankį.
Gal proto netekai?
- Dar vieną. - Nuleisk tą šūdą!
Sušiktas idiotas. Atiduok...
Ar žinai, ką padarei?
Sunaikinau privačią nuosavybę.
Tu sunaikinai tai, kas turėjo tapti mano gyvenimo kaltės atpirkimo triumfu.
Atvažiavo mano sesuo su broliu.
Ar nutuoki, ko man teko imtis,
kad laimėčiau jų pagarbą.
Dieve mano!
Nežinojau, kad turi seserį ir brolį.
- Aš nežinojau, kad turi žmoną! - O kas, manai, yra tai?
Atleisk. Nenorėjau būt žiauri.
Laikyk Pem. Ji įžemins tave.
Taikos ženklas.
Žinai, kai mano partneris pabėgo pavogęs beveik visą mano verslą,
buvo blogai.
Bet mano Modžo netekimas - košmaras.
Tu savo galių nepraradai. Liaukis. Mes tuoj...
Ne. Modžo - mano žmona.
Jos toks vardas?
Moryn Džoana. Aš vadinau ją Modžo.
Ar tai ji su tais golfais?
Jai jie patinka.
Tuomet atšvęskime. Tu - laisvas.
Aš negaliu konkuruoti su moterimi, Pege.
Meilė - haliucinacija.
- Kol to nesuprasi, visąlaik bus taip. - Eik, prašau.
- Argi ne liūdna? - Greičiau.
Greičiau bėgti negaliu! O Dieve!
Čia taviškiai?
- Dieve mano! Mano mašina! - Jėzau. Eina šikt.
Bliamba!
Išvažiuoja. Bliamba! O Dieve!
Ačiū, Briusai. Puikiai!
Gerai, turiu atsikratyti šito idiotiško daikto.
- Atvėsk. - Ramiai.
Mes radom lavoną.
Netrukus gausim šlamančių.
Ta premija bus mūsų. Bus daug darbo.
Gerai, paklausykit visi.
Niekas nieko nematėt, patikėkite.
Pastate visi vis dar slepiasi po stalais.
Kai atvyks farai, sakykit,
kad matėt tik drūtą bobikę,
vairuojančią G klasės mersedesą, idiotų automobilį.
Jie tikrai pastebės.
Labas.
- Ką veiki mano namuose? - Gaminu tau vištienos cacciatore.
O ką čia veikia tavo imtynių prizai?
Radau dėžėje. Ačiū, kad neišmetei.
Nenešk čia savo mėšlo.
Juk žinai taisykles.
Į namą tau eiti draudžiama.
Žinai? O tu nepasikeitei.
Tu neatskleidei savo gebėjimų. Tu tik pliurpi.
Labai skaniai atrodo.
Juk žinai, kad aš keičiuosi.
Tai mes ir švenčiame.
Aš iš tiesų transformuojuosi, ir tai skausminga.
Bet, žinai,
sako, kad drugelis lėliukės etape klykia.
Supranti?
Tai - ne klyksmas.
Tai triukšmas, kad atbaidytum grobuonis.
Aš girdėjau kai ką kita.
Gal tau derėtų paskaityti tikrą laikraštį.
Aš norėjau pasakyti apie mus.
Liaukis, nėra jokių mūsų.
Tiek to.
Bet nebaigei man pasakoti apie Itaną.
Ir atleisk, kai skambinai, buvau parduotuvėje.
Taip.
Jam 21-eri.
Plaukus rišasi į kuodą, su žandenomis.
Dvidešimt vieneri. Kad tave kur.
- Išprotėt galima. - Taip.
Ir kaip jis? Buvo laidotuvėse?
Nebuvo.
Jam atrodo, kad jis manęs nekenčia, bet taip nėra.
Jis mane myli.
- Ne. Jis tave dievina, girdi? - Ne, jis dievina savo tėvą.
- Velniop tą tipą. - Jis myli mane.
Klausyk.
Aš susimoviau kaip vyras. Žinau tai.
Bet aš noriu išpirkti savo kaltę.
Aš noriu apsaugot tave.
Šis laivas jau nuplaukė.
Aš nusivariau nuo kojų.
Eik į savo teritoriją.
Iš kur ta mėlynė?
Vožiausi į siją „savo teritorijoje“.
Kuri, beje, yra treniruočių salė, jei pažvelgtum pro langą.
O ta priekaba?
Čankio tėvui jos nebereikėjo.
Ir joje patogu miegoti.
Eik.
Ką nori pasakyt? Tiesiog dabar?
Taip, dabar.
Pasiimk tuos savo prizus.
Palik man pavalgyt, gerai?
Jėzau, bliamba! Prakeikimas! Kristau!
Pakaks jau.
Juk sakiau tau apie ligas.
Man įdomu, ar knarki ir klyki tuo pačiu balsu?
Puiku. Čia ir tu.
Žinai, ta vištiena ilgai stovėjo.
Gali apsinuodyt.
Tu sakei, kad pinigus tau perves per dvi dienas.
Baigėsi antra diena.
Dar nelabai, o ir sakiau, kad galbūt per tris.
Galiu pažiūrėti, ar ji iš tiesų hemofilikė?
Arba ji tiesiog kabina mums makaronus.
Gerai, nesinervink.
Gal ir melavau.
Pasakiau tiesą!
Nematau jokių pinigų.
Apieškojau visą šitą šiukšlyną.
Nesuprantu, iš kur gali gauti mano prarastus pinigus.
Kuo čia dėta aš?
Juk ne aš tau pardaviau tą tauriąją klastotę.
Tai tapo tavo problema, kai apsimetei, jog turi pirkėją.
Bet aš neapsimetinėjau. Mes su Bobu susitinkam su juo rytoj.
Dar ir kaip apsimetinėji,
nes Bobas pabėgo.
Ne.
- Kada? - Tai tu pasakyk.
Pašėlk, širdele. Tik pasaugok savo riešą.
Tavo įtvaras mašinoje.
- Taip, tėti. - Neik į mamos kambarį!
Tavo mama čia gyvena? Kuris jos kambarys?
Mamyte!
Šūdo gabale! Jūs kalbėt nemokat?
Viskas.
Pašėlot ir gana.
Nulipk nuo jos.
Aš turiu pinigus.
Leisk tau kai ką pasakyti.
Mes šiąnakt apversime tavo namus aukštyn kojomis.
Imsime viską - papuošalus, aukso dantis, egzotinius gyvūnėlius, varinius vamzdžius.
Tada nusivešiu tave pas savo draugą į Tusoną
ir jis išdarinės tavo kūną.
Iš tavo organų jis gali uždirbti 10 ar 20 gabalų,
bet jis tai daro ne dėl pinigų.
Jam tiesiog labai patinka jo darbas.
Jis galės džiaugtis mano toksinėmis kepenimis,
arba tu gali atgauti savo pinigus dabar.
Gerai.
Tai kur jie, po galais?
Visi mes klystam, girdi?
Tai ką turim?
Šimtas penkiasdešimt. Ne, šimtas…
Ne. Jei rimtai, turim šimtą su ketvirčiu.
Paskaičiuokim.
Šimtas su ketvirčiu. Jei paklaus, tada 150.
Gerai? Štai taip.
Pege, kas per velnias?
- Norėjai mane apsaugot, tai saugok! - Jėzau Kristau.
- Jėzau. Žiūrėk. Čia jie. - Pege, tu kraujuoji.
- Kas tai? - Jei jau negali palaukt rytojaus. Jėzau.
- Kas jie tokie? - Mano buvęs su antra puse.
- Netiesa. - Kas, po galais, jūs?
Ar jūs indėnai?
- Ką jis sako? - Manęs neklausk. Niekada jo nesupratau.
Jo iš viso čia neturėtų būti.
Atsiprašau.
Klausi, nes mano oda truputį tamsesnė?
- Tiesiog paklausiau. - Kaulų maišas!
- Prakeiktas šūdas! - O Dieve. Visai nebūtina buvo.
Dūrei man! Dūrei man peiliu, bliamba!
Bliamba. O Dieve!
Kiek čia?
- Nesakyk jai. - Šimtas su ketvirčiu.
Ką?
Sakei 250!
Gerai, tai pusė. Pusė.
Taip. Kitą pusę gausit rytoj.
- Paimkit. Imkit ir eikit. - Nagi! Turim bėdų su srautu.
- Rytoj? - Taip.
Jau dabar rytojus, bet gerai.
Juk neverta manęs gabenti į Tusoną.
Juk tada negausi pinigų.
Taip.
- Sakyčiau, ne. Žinom, kad esi melagė. - Ne.
Suprantu.
O gal pasiūlysiu jums kai ką mainais?
Kas čia buvo, po galais?
- Ką, po galais, tu apiplėšei? - Pege, liaukis.
- Tau reikia į ligoninę. - Tu man užtrauksi bėdų.
Tai aš tau užtrauksiu bėdų?
Kas tiedu, po galais?
O kas? Guru dingo, tai jie puolė mane.
Pege, liaukis. Važiuojam į ligoninę.
Man viskas gerai.
Kačelis nori tos mirusios žmonos paveikslų.
Kačelis?
Jis grįžo į Valstijas?
Būk gera, pasakyk, kada jis grįš į šią šalį,
tada aš išvyksiu.
Šiknon.
Į pilvą. Bliamba. Gerai.
Tu šūdžiau.
DENIS
NEŽINOMAS NUMERIS
Gerai. Dieve.
Į ligoninę nevažiuosiu.
Sveika, mama.
Itanai? Kur tu?
Tėtį pasodino. Sulaikė muitinėje.
O, ne.
Sėsk į lėktuvą. Nupirksiu tau bilietą.
Ne, aš to nedarysiu.
Skambinu tik todėl, kad jis manęs to prašė.
Itanai.
Man dabar kur kas geriau sekasi.
Man labai gerai sekasi.
Mama, turiu eiti.
Ne, palauk.
Mamyte!
Mamyte.
Kur tu?
Man tavęs reikia.
Ką veiki mano vonioje?
Norėjau paklausti, ką ketini daryt su namu?
Nieko negaliu su juo daryt.
Mažieji ketina parduoti jį be mano sutikimo.
Tu nepyksti dėl to?
Tau viskas bus gerai, net jei taip nesijauti.
Kur tu?
Negaliu tau to pasakyti.
Nagi.
Koks tas pasaulis?
Tai būtų lyg pasakoti negimusiam kūdikiui apie tai, koks gyvenimas.
Ar tu viską žinai?
Žinoma.
Ar žinai apie mane?
Žinai, ką padariau?
Žinoma.
Su kuo, po galais, čia kalbi?
Metas.
Eime.
Išvertė Egidija Namavičė