Atsargiai.
Marta, turiu 10-32 įtariamąjį Old Vuman kelyje.
Supratau.
Prakeikimas.
Žinoma.
Rankas, kad matyčiau.
- Kokios problemos? - Išlipkite, ponia.
Truputį sumėtė, nes nukrito svogūnai.
Prašau išlipti iš automobilio.
Manau, jums teks man paaiškinti, kodėl.
Panašus automobilis dalyvavo susišaudyme.
Kokiame susišaudyme?
Mes grįžtame iš smagių atostogų prie Havasu ežero.
Prašau išlipti iš automobilio, ponia.
Aš valgau.
- Marta, reikia pastiprinimo. - Supratau.
Ne, prašau! Maldauju, Dieve! Ne! Nereikia!
Kaip garsiai.
Tas šunsnukis norėjo mane nušauti.
Tėti?
Tėti!
Pege.
Pege, esi?
Deni.
Kur Pegė?
Jos mašina čia, bet ji neatidaro durų.
- Nija? - Aš Kerolė.
Ji mane pažįsta kaip Kerolę.
Iš kur tu čia, po velnių?
Nesvarbu. Kur ji?
Reikia užbaigti vieną reikalą.
Pege?
Gal gali trumpai paaiškint, dėl Dievo meilės?
Jos rakteliai čia.
Aš matau vaiduoklį. Kodėl tu čia?
Man prireikė medicininės priežiūros.
Pegė suorganizavo susitikimą su labai mielu daktaru,
kuris dar ir gražus, todėl mes kartu gyvenam.
- O ten - jo dukra. - Šaunuolė.
Negaliu patikėt, kad ji man nesakė.
- Sėdėt. - Kas išrinko Kerolės vardą?
- Man reikia pakalbėt su Pege, Deni. - Ne, man irgi.
- Ne! Vyrai, nereikia. - Ateik!
- Aš - tavo svainis. Liaukis. - Nesimuistyk, iškrypėli.
Aš nesislapsčiau, aš meditavau vyno rūsy.
Nutilk!
- Ne. - Štai taip.
Nedurk man į šonkaulį.
Kur buvai?
Šįryt suvalgiau dvi tabletes.
- Aš nerealiai apsinešęs. - Aš nerealiai apsinešusi.
Gal taip mirt ir geriau.
Pala. Mes mirsim?
Mus veža tikrai ne vakarieniauti, širduk.
Bliamba.
- Jie pagrobė ją. - Kas?
Šiąnakt turėjom ginčą su keista senio ir merginos porele.
Kodėl manai, kad jie ją pagrobė?
Nes jų mašina - prie namo,
namai atrakinti, ir ji paliko savo telefoną.
Ne. Čia nagus prikišo kiti, Deni.
Galbūt tas guru šūdžius.
Tas šūdžius?
O gal ir Gačiai.
Minutėlę. Ką sakai? Tie Niujorko Gačiai?
Negerai.
Ką, po galais, čia šneki?
Čia - guru namo sklypas ir galbūt jo žmona,
kuri, kaip tyčia, yra viena iš Gačių.
Iš kur tai pas tave?
Kuper turi droną.
- Kur eini? - Kviest pagalbos.
Kuper, išvažiuojam!
Nagi, Pege. Kur tu, po galais?
- Galiu vairuot? - Jokiu būdu.
- Pegė? Nenutuokiu, kur ji. - Abortai - žmogžudystė!
Atsiprašau už triukšmą.
Pamišėliams šiandien paūmėjimas.
Pegė? Taip, ji man vakar skambino.
Ne, pirmadienį. Painioju laiką pastaruoju metu.
- Sakot, jūs - jos brolis? - Ne, aš jos vyras.
Ji neturi vyro.
Pala, kas čia? Ir ką veikiate su jos telefonu?
Aš būčiau dėl to ramus.
Taip, man neramu,
nes paprastai ji telefono nepalieka.
Kuo tu vardu, keksiuk?
Kuo pats vardu, krušena?
„FACETIME“ SKAMBUTIS PRISIJUNKITE KAIP „PEGĖ“
Itanai. Kur tavo tėtis?
Jis neatvyks.
- Maniau, tu sėdi. - Ne. Jau paleido.
O tėtis sėdi, todėl pasakyk jai, kad jis neatvyks.
Pala, tavo tėtis kalėjime?
Taip.
O kaip tu? Kai pats laikaisi?
Labai gerai, Deni.
Klausyk, Itanai, tavo mama - gera moteris.
Žinau, kad ji - sudėtinga asmenybė, bet ji tave labai, labai myli.
Tai kas?
Kaip tai „tai kas“? Nepamiršk savo mamos.
Ji tavęs ilgisi ir taip…
Velnias.
Džude, eikš.
Pege!
Sušikta vagilė.
Tai panašu į žmogžudystę. Bet…
Bet gal sujungtumėte mane su kitu agentu biure,
kuris pažvelgtų į tai rimčiau.
- Ar kas nors atsiliepinėja telefonu? - Perskambinsiu.
Kada paskutinį sykį matei Pegę? Ji tau skambino?
- O kas jūs? - Mes jos nerandam niekur.
Mes beveik neabejojame, kad ją pagrobė.
Nėra ryšio.
Mums ir nereikia ryšio.
Aš tik pasakiau, kad nėr ryšio.
Ko iš manęs nori? Man sustot?
Kas tau? Nežinau, gal nori fotografuotis?
Tada stok. Kas per šūdas?
Kodėl nuolat elgiesi kaip paskutinis šūdžius?
Nuo tada, kai susitikom,
- tu nuolat man aiškini. - O Dieve. „Nuo tada, kai susitikom“.
- Tu silpnaprotis? - Ne.
Nes elgiesi kaip silpnaprotis, žmogau.
Stabdyk mašiną, po velnių!
Gerai!
Ramiau!
- Jėzau. - Čia visureigis, mulki.
Pamiegojot ir gana.
- Aš jos nežudžiau. - Ne, jūs abu ją nužudėt.
- Nagi, damos pirmos. - Nereikia.
- Damos pirmos. - Eime.
Čia tau. O čia tau.
- Gerai. - Ateik. Čionai, greičiau!
Čiupkit kastuvus. Kaskit. Greitai.
Na ir komanda.
„Silvija“ pati atnešė mums Donos nagą,
sakydama, kad žino, kur jos kūnas, taigi…
Tina Nagai mums apsakė, kad Silvija rado jį tavo lovoje.
Jūs abu krušatės mano sesers lovoje.
Ką, tada ją nužudėt?
O dabar ką? Norit pinigų už tai, kad parodysit, kur jos kūnas?
Kas ta Silvija? Pakišai man į lovą pirštą?
Spendei man spąstus nuo tada, kai susipažinom?
Taip, būtent! Tiesa?
- Ir kada mes susipažinom? - Prieš savaitę.
Girdit? Negalėjom jos žudyt kartu.
Ne, žinokit, sakau jums, tai nutiko netyčia.
Aš perkaitau ir anksčiau grįžau namo iš „Burning Man“.
Jėzau, Bobai.
Pardaviau jos Matiso kopiją už krūvą pinigų.
Maniau, tai paglostys jos savimeilę.
Bobai, tu?
„Brangus Bobai, eik šikt?“
Tu pavogei mano viso gyvenimo kūrinį ir išmainei jį į sumautą vigvamą!
Aš ruošiau tau drobes. Tai nemenkas indėlis.
Aš išeinu, Bobai, ir kviečiu farus.
- Farus? - Viso gero.
Mane gąsdini farais? Jie - tavo šeimos bendrininkai.
- Jie mane nudės! - Taip.
Dona, tai tik paveikslas. Sumautas daiktas!
Tikrai? Mano gyvenimo darbas - daiktas?
Rimtai? Gerai.
- Štai daiktas. - Dona, nerei... Dona!
Nederėjo tau šito daryti.
Kodėl? Čia tik daiktas.
Žinai, buvai teisus, Bobai.
Viskas kvaila. Ypač tu.
- Tu su savo kaimietišku TV kanalu… - Gražu.
…ir ta statula nulinkusiu pimpiu, visa tai - nesąmonė.
Sušiktai kvaila.
Taip.
- Kur susiruošei? - Aš išeinu.
- Ne. - Taip.
- Liaukis! Atiduok. - Neišeisi.
- Atiduok. - Čiupau jai už rankos…
- Atiduok! - …ir jai ją ištraukus…
- O Dieve! - O Dieve.
- O, ne. Dona, ne. - Ne, Dona, ne.
- Bliamba. - Bliamba. Jėzau, bliamba.
- Nenoriu to girdėti! - Kask!
Gerai.
Aš pavogiau tą prakeiktą paveikslą su ūkanotu tiltu iš tualeto.
Taip ir maniau, kad tu nukniaukei tą paveikslą.
Nori žinot, kodėl?
Jis vertas 750 gabalų, jau yra pirkėjas. Šiandien. Visa suma grynais.
- Šūdą mali. - Liaukis. Už klastotę?
Bet ji sueis už originalą, girdi?
Tas žmogus supirkinėja klastotes.
Ji pažįsta tą žmogų.
Jis turi milijonus, kurių jūs negausit, jei mes mirsim.
Kiek Donos paveikslų turi?
Trylika.
Trylika. O tai - 10 milijonų.
Tu mali šūdą, Silvija.
Palauk. O jei nemala?
Gerai.
Aš duosiu jums dvi valandas.
Ką manot? 120 minučių.
- Galėsi gauti tiek grynųjų taip greit… - Galėsiu.
- …tada liksit gyvi.
Jokių gyvų.
Jokių gyvų!
Padekim juos. Dabar.
- Tuoj nuleisiu benzino, po galais. - Ne! Jokios ugnies.
Kokia dar ugnis? Ne, niekas nieko nepadeginės.
Ar jis kada nors tavęs klauso?
Ne.
Ne. Jis niekada tavęs neklauso.
Žinot? Kaip buvęs jūsų šeimos narys, galiu paliudyti.
Nikas tikrai mano, kad viską daro jis vienas,
ir dar mano, kad Leo visai nevaldo savo impulsų
ir viską nuolat sugadina.
Kaip, pavyzdžiui, Kalėdas ir šią akimirką.
Bet aš jus vis tiek myliu vienodai.
Žinokit.
Atsisakyčiau 100 milijonų tam, kad juos dabar pat nudėčiau.
Liaukis. Būkim protingi. Būkim protingi, gerai?
Gal Dona iš tiesų buvo talentinga,
ir mes galim iš to dabar užsidirbti, tik tiek.
Ji - tavo kūnas ir kraujas.
- Ne, klausyk. - Traukis!
Dona mirė darydama tai, ką mėgo, girdi? Ji būtų to linkėjusi mums.
- Gerai. - Gerai.
- Ją nudėsiu pirmą. - Ne! Stok!
Kaip tu man atsibodai!
Nuotaikos gadintojai.
Kur susiruošei?
Mes važiuojam į Pionierių miestelį. Vėluojam pas Kačelį.
Nesąmonė. Nėra jokio Kačelio. Tu mane vėl maustai.
Lipk iš mašinos, po galais.
Lipk į mašiną, po galais. Kačelis - tikras.
- Tikrai turi tuos paveikslus? - Taip.
- Nemeluok man. - Aš nemeluoju.
Nes mums abiem reikia pinigų, bet tau jų reikia labiau.
Žinai, kodėl?
Nes tavo kiemas - tikra bėda.
- Taip? - Sveikas, Kačeli, čia aš.
Atleisk, vėluojam, bet mes tuoj.
Lauk mūsų miestelyje.
Ar daug vėluojat?
Iki trečios. Gali duot man erdvės?
Ar kalbi per garsiakalbį?
- Išjunk. - Girdėjai?
Išjunk, antraip dedu ragelį.
Sakiau. Duokš.
Gerai, būk ramus. Čia aš.
Pege.
Mes radom Donos kūną guru sklype.
Kaukolė suknežinta.
Būk gera, atvažiuok čia sveika ir gyva.
Gerai. Iki.
Jis mūsų lauks trečią.
Bet jis pabaidytas.
Eime.
- Alio? - Nuvažiuok į mano namus,
iš spintos koridoriuje paimk paveikslą
ir atvežk man į miestelį.
Būk ten trečią valandą.
Antraip galiu mirti.
Pege, kas vyksta? Mano pirkiniai gali sugesti.
Alio?
Gerai, tu skambink policijai, o aš pasirūpinsiu…
Ne, aš policijai neskambinsiu. Ne mano stilius. Atleisk.
Suprantu. Paskambinsiu aš.
Kur eini, Nija?
NIUJORKO VALSTIJA NIJA FRANSIS
- Ko knisaisi po mano daiktus? - Ieškojau žolės.
Lipk į mašiną.
Tu kokia apgavikė?
Mano tėtis žino?
Lipk į mašiną, bliamba.
Turiu sutvarkyti… Pasivysiu vėliau.
Kur Tamė?
Tualete asmeniniais reikalais.
- Koks siaubas. - Prašyčiau.
Per Pegę mes atsidūrėm šitoj košmariškoj padėty.
Žmonės susirinko pažiūrėti pjesės,
arba pamatyti, kaip žmogus iššaunamas iš patrankos,
arba ir pjesės ir patrankos.
Bet kuriuo atveju, nė vienas šių renginių neprasidės,
nes Pegė mus visus nuvylė. Visus.
Man nepatinka jūsų nuomonė.
Gerai, esmė ta…
Ne, esmė ta, kad be Pegės nei šie žmonės,
nei šis miestelis neklestėtų,
ir mes neleisim, kad jos vardas būtų teršiamas.
Man reikia drąsuolio.
Kas?
Kas čia pasirūpins tuo,
jog šie žmonės jūsų nepamirštų?
- 50 dol. - Aš. Šūdas.
Ačiū Dievui. Labai gražiai atrodysi.
Tau pavyks, Tame. Lipk čia.
Mes, regis, turim kai ką bendro.
Pegė Niuman.
Jai reikia pagalbos.
Lipk, gerai?
- Tame. - O Dieve.
- Iškvieskit gydytoją. Šūdas. - Rimtai?
Maniau, gėrei antibiotikus, Tame.
- Už nugaros. Jos papams šakės. - Šūdas.
Vienas papas - geras.
Žmogus-patrankos sviedinys čia, Pionierių miestelyje!
Nieko sau kiek žmonių.
Tik neatkreipk į save dėmesio.
Sako vyrukas su ginklu spurgų maišelyje.
Ten jo žmogus.
Jis - ne jo žmogus. Čia tas pats žmogus.
Mano žmogus - Kačelio žmogus.
Paveikslas tuoj bus čia.
- Puiku. - Diana jį atveš. Kur Kačelis?
Kačelis?
Jis perka „Majamio smūgio“ marškinėlius.
Juk žinai, kaip jis nemėgsta minių.
Kur paveikslas? Girdit?
Sukimės greit, apsimainykime ir keliaukime kiekvienas savais keliais.
Štai ji. Ačiū, kad išgelbėjai man gyvybę.
Imk.
Aš nieko nesuprantu.
Tau ir nereikia.
Ir kam man reiktų suprasti?
Tu tiesiog paskambini, pasakai, kad mirsi, jei neatvešiu paveikslo,
itin griozdiško paveikslo, beje,
į tavo purviną, dulkiną antraeilį darbą.
Kam reikia tai suprasti? Ne man.
Nes žinai, ką, Pege? Man pakaks.
Dar sykį sakau, man pakaks.
Gerai, kur pinigai?
Ką?
Mašinoje.
Jūs malat šūdą.
O Dieve!
Kur, po galais, buvai? Ir kur tavo kostiumas?
Atvėsk, Ouvenai, sunki buvo diena.
Šie žmonės čia susirinko į tavo žadėtą pasirodymą…
- Aš turiu ginklą. - …tai ir lipk į patranką.
Žinau, čempione. Visi matėm. Jis didelis.
- Štai. - Sakiau, kad man fibromialgija.
Plius, yra ir svarbesnių reikalų.
Taip.
Taip. Ne, žinoma.
Kodėl darytum tai, ką pažadėjai?
Aš, regis, nežadėjau.
Tai ką?
Aš įsivaizdavau, kad kažkas man žadėjo „Hamiltoną“ dykumoje?
Kas pardavė
tas apsaugos kameras, kurios neveikia?
Ir kas gi, Pege,
paliko mane su tuščia patranka vidury šios gatvės?
Aš išaiškinau bylą, girdi?
Aš padariau darbą. Aš padariau kažką gero.
Niekam nerūpi. Niekas to nemato.
Tu kalbi, kalbi ir kalbi, žadi aukso kalnus,
o duodi tik mažytį grūdą.
Esi tikras nusivylimas, Pege.
Tai kur ta mašina?
Jis turi ginklą.
Kelio pabaiga, Bobai.
- Kur jis bėga? - Nežinau.
Čia dykuma.
Sėkmės.
Esi be galo savanaudė moteris. Baisi savanaudė!
Dabar suprantu, kaip jautėsi tavo motina.
Nedrįsk kalbėti taip su mano sese. Tu ničnieko apie ją nežinai.
Kai mus paliko tėvas ir atėmė visus motinos pinigus,
ši moteris išlaikė mus visus.
O ji tebuvo vos paauglė.
Tu nežinai, ką esu padariusi.
Jei žinotum, niekad man neatleistum.
Tu vis dar karščiuoji. Nuvažiuokime į ligoninę, gerai?
Ne. Jokių ligoninių. Aš nebegaliu.
Ji karščiavo.
Ji manė, kad ruošėsi vykti į Vokietiją.
Mano lėktuvo bilietas. Kur bilietas? Negali nieko padaryti?
Nederėjo man jos palikti.
O aš, bliamba, apsinešiau.
ROZLIN NIUMAN
Mes ją išvešime.
Jūs būsit su ja, taip? Ji niekad nebuvo viena.
Maniau, tu dalyvauji metadono programoje.
Dalyvauju. Bet...
duok man tą prakeiktą apsiaustą.
Ačiū Dievui.
Ne! Pege, ką tu darai?
Ketinu išlėkt iš patrankos.
Dėl žmonijos.
Pege, ne! Nereikia.
Dabar scena - mano, Lesteri.
Iki galo.
Pege.
Pege, išmušė tavo valanda.
Tai išgarsins mūsų miestelį.
Trinktelėk du kartus, kai būsi viduje ir pasirengusi startui.
Tuoj prasidės pasirodymas!
Prašom čia, žmonės. Geriausias vaizdas iš ten.
Pionierių miestelio žmogus-patrankos sviedinys!
Padarykim tai!
- Žmogus-patrankos sviedinys! - Ką? Ne!
- Dešimt, devyni… - Stokit, ne!
- …aštuoni… - Ne!
…septyni, šeši, penki…
…keturi…
…trys…
du…
…vienas!
Išvertė Egidija Namavičė