Cameron Turner, davs. Lad mig gætte. Latte, havremælk, ingen sukker.
Lige præcis.
-Og en Echobar, hvis du har nogen. -Echo er mit mellemnavn. Var der andet?
Det var alt, tak.
Javel. Betaling gennemført. Bestilling på vej.
Tak for det.
Velbekomme. Tak for snakken. Vi ses i morgen.
Jeg kender min bror. Han er meget følsom.
Hallo?
Hej. Ja.
Vi kører ind på stationen nu.
Næste station, Summit Park.
Vi ses om lidt. Okay.
Bare tag resten.
Toget ankommer til Summit Park.
Næste station, Stadium Avenue.
Åh gud.
For helvede da.
Åh nej.
Hold da kæft.
Undskyld. Beklager.
Cameron.
Hej, Cameron, det er dr. Scott. Jeg vil ikke lægge mere pres på dig,
men din seneste scanning viser en tiltagende forværring,
-så det er afgørende, at vi snart... -Sluk.
Pig. Er du herude?
Ja, god hund.
Har I levnet noget mad?
Ja? Du har ikke spist al min mad i dag?
Vidunderbarn eller kommende seriemorder?
Glæder mig til forældremødet.
FR. JONES, LEKTIER
Velkommen til Arra-huset, Cameron. Det er dejligt at møde dig.
Kom indenfor.
Det er vores opholdsrum.
ARRA-LABORATORIET SAMTYKKEERKLÆRING
Jeg ved, koncepterne virker ubehagelige.
Men husk, at hvis du vælger ikke at fortsætte
på noget tidspunkt under evalueringen, forlader han aldrig bygningen.
Og... er det umuligt, at han får det her?
Som beskrevet har vi ændret de pågældende DNA-strenge, så det ikke sker igen.
Hvad sker der med ham, hvis jeg ikke vil?
Så lægger han sig bare til at sove. Han ved ingenting.
Vi kalder ham Jack indtil videre, hvis det navn er i orden med dig.
Det er kontrolrummet.
Og det er Dalton.
-Velkommen, Cameron. -Goddag.
Han er psykolog og cheftekniker her.
-Og det er hele vores team. -Er I kun tre?
Tre mennesker. AI-systemerne arbejder for 50.
Før vi lukker dig ind,
skal du slukke kameraerne i dine kontaktlinser og dit ur.
Nå, okay.
Sluk kameraer.
Tak.
Nå, skal vi gå ind?
Molekylært genskabt. Udformet efter din DNA.
Cameron Turner ned til mindste molekyle.
-Drømmer han? -Ikke endnu.
Du må gerne. Han kan ikke vågne.
Beklager, doktor.
Jeg kan ikke.
Jeg ved, det er en skelsættende beslutning.
Jeg ved, hvordan du har det.
Du skal bare...
Det øjeblik, du fortæller din kone, at du skal dø, forsvinder muligheden.
Du kan sige det, eller du kan gøre det her og lade livet gå videre for din familie.
Men i lyset af din forværrede tilstand kan vi ikke udskyde det.
Vær sød at ringe til mig.
-En brilleand. -Flot. Og den der?
Cory?
Hjelm... skallesluger.
-Croissant! -Nej.
-Må jeg få dine blyanter? -Er du ude efter mine blyanter nu?
Dem har jeg haft i 22 år. Har du udset dig mine blyanter?
-Du bruger ikke dem. -Siden hvornår taler vi på den måde?
Du har ikke brugt dem, siden Andre døde.
Cam, hvad er der med dig for tiden?
Jeg ved, du er kunstner, og at det her piner dig.
Men det er en sund økologisk te. Vi skal ikke tegne en ayahuasca-bryg.
Når du gør, som kunden vil, er du skidegod. Så adlyd nu bare. Okay?
-Ja ja. -Jeg elsker dig. Hej.
Vil du have sådan en?
NY BESKED FRA DR. SCOTT
-Onkel Andre. -Cory, kan du sige "onkel Andre"?
-Det er altså kloning. -Nej nej.
Ikke teknisk set. Det stod i artiklen. Det kaldes genskabelse.
Uanset hvad du kalder det, er det stadig mærkeligt.
Uasnet hvor god teknologien er, ville man straks se, det ikke var ægte.
Jeg siger bare, at rent hypotetisk
kan det måske lade sig gøre. Måske er det lykkedes dem.
Nej, Andre. Man kan ikke kopiere et menneske.
-Cameron. -Nej, jeg blander mig langt udenom.
Hold nu op.
Fedt med en god dødssnak om morgenen.
-Er det sjovt? -Ja, det er latterligt.
Hvis mor kunne sidde her nu,
og vi ikke kunne se forskel... Hvis hun var identisk, så ja.
Skid hul i etikken. Det ville jeg gerne.
Men hvis de kunne fjerne hendes forkærlighed for yachtrock,
-ville jeg ikke blive ked af det. -Må jeg se læberne, Poppy?
Sådan!
Ja!
BESKED FRA DR. SCOTT KAN VI MØDES?
Jeg ved, hvordan du har det, men der er ingen løgn.
Når mindet om forløbet bliver slettet,
vågner han den dag hjemme i sin seng som Cameron Turner.
Og ingen ved det. Ikke engang ham selv.
Det kan kun gøres på den måde. I bytter.
Hvor mange andre findes der? Jeg vil gerne vide det.
Du bliver den tredje.
Om få år er det lige så almindeligt som hjertetransplantation.
Kom og tilbring en uge sammen med ham, før du beslutter dig.
Det er ikke kun min beslutning. Min kone skal vide det.
Enten beslutter du, at din kone ønsker det, hvilket kræver hemmeligholdelse.
Eller også beslutter du, at hun ikke gør, og fortæller hende, du skal dø.
I begge tilfælde træffer du beslutningen for hende.
Kvinden, du skal møde, aner ikke, at hun er en kopi.
Det ved hverken hendes datter, hendes mor eller hendes venner.
Så hvor er løgnen?
Hejsa. Du er... mr. Turner, ikke?
Jo, Cameron.
-På udkig efter en lejlighed? -Ja.
Det er min chef, Samantha.
-Jeg er hendes datter. -Nå ja, datter. Hun er skrap.
Nå, men sid ned. Jeg har fået nogle gode ind i dag.
-Du sagde i beskeden, at du har en søn. -Ja. Cory.
-Bestemmer han også alt? -Ja. Jo mindre, jo skrappere.
-Hej. -Hej.
-Ja? -Ja.
-Spiser Cory hos Jessie? -Ja, han er hjemme klokken otte.
-Holder du pause? -Ja.
Vi får vist dr. Herbert til scanningen.
De skal lige bekræfte det, men det ser sådan ud.
Vi kan godt lide Herbert.
Er du klar til sexet bowlingkugle-krop?
Jeg forstår det stadig ikke. Vi vil forelske os i et lille nyt menneske igen.
Syv måneder.
Hvad er der, Cam?
Ingenting. Jeg er bare...
Det er bare...
Vi...
Cameron?
Det er bare et nyt lille menneske og...
Det er stadig ved at gå op for mig.
Åh, pus.
Cam.
Det har taget mig et stykke tid, og vi har ikke været os selv længe,
-men det her barn bliver godt for os. -Ja.
Vi skal nok klare den. Okay?
-Cameron? -Jeg har ombestemt mig.
Må jeg sætte mig?
Hej. Jeg hedder Cameron.
Kate.
Har du mødt hende?
I går.
Hvordan har hun det?
Fint, tror jeg.
-Ville hun sælge dig et hus? -Ejerlejlighed.
Det er vores job.
En uge? Sagde kunden det i dag uden varsel?
-Hvad sker der, Cam? -Ikke noget.
Designeren blev syg, og de ville have nogen herud.
Det er jeg altså ked af, P.
Jeg ville helst ikke være væk lige nu. Tro mig.
Okay, jeg må hellere gå ind igen.
-Vi snakkes ved. -Ja.
Nå, Cameron.
Du er bedøvet under hele forløbet. Det tager seks timer.
Og så får han alt?
Hvert eneste minde, indtil du mister bevidstheden i den stol.
Om få øjeblikke er du bedøvet.
Okay. Jeg tror, jeg...
Jeg tror...
Tak.
Har han alt nu?
Selv minderne dybt nede i din underbevidsthed.
Det er ikke kun mine minder. De er også min kones og min søns.
Ikke en del af et eksperiment. Gid jeg kunne tale med hende.
Da de sendte "nye mig" tilbage,
og min mor så hende i øjnene og troede, det var mig...
Da hun talte med min datter... Jeg mener...
Da de slettede mindet...
...så hun ikke vidste, det var løgn, forsvandt skyldfølelsen.
Vi har samme kræftlæge.
-Dr. Kerosima? -Ja.
Patienten før mig var også en af hendes patienter.
Din datter virkede glad. Det gjorde de begge to.
Ja?
Hvor længe har hun været ude?
Cirka...
...42 dage og seks timer.
Cirka?
Rundt regnet.
Krydstjek af minderne sikrer,
at hans bevidste og ubevidste minder er helt synkrone med dine.
Det vil føles mærkeligt i starten. Prøv at blive i hvert minde.
Når du er klar, Cameron.
Hej.
Cameron, det er en fin tegning.
Træk vejret.
Det føles virkeligt, for i din hjerne er det virkeligt.
-Jeg røg langt tilbage. -Det er normalt.
Undervejs vil systemet teste alle tidspunkter helt tilbage til fødslen.
Det er afgørende at blive i minderne og ikke afbryde strømmen.
Okay.
Når du vil.
Hej, kan du huske mig fra for et par uger siden?
Ja. Du spiste min chokolade.
Ser du, jeg havde også købt en Echobar. Det håber jeg, du havde regnet ud.
Ja. Jeg ville gerne have set dig, da du opdagede det.
Ikke mit stærkeste øjeblik.
Jeg så lige, at du sad her,
og jeg... jeg har lavet noget. Jeg har den i tasken.
Værsgo.
Hold da op! Du er god.
Tak. Jeg kan godt se, at jeg fremstår som en psykopat.
Men det er jeg ikke.
En dygtig psykopat er bedre end en talentløs.
Ja. Tak for det.
Jeg hedder Cameron.
Cameron? Poppy.
Poppy. En fornøjelse.
Jeg skal snart af.
Nå, okay... Jamen, så vil jeg lade dig gå.
Og undskyld, jeg spiste din chokolade. Jeg håber, vi ses igen en dag.
Okay, de bedste hilsner.
De bedste hilsner...
Cameron?
Her.
-Nej, den er til dig. Behold den. -Giv mig den igen.
Okay.
Poppy.
-Er du bange nu? -Jeg er lidt bange.
Der foregår en masse ting.
Den ækle ret, jeg lavede forleden?
"Luk mig ud." Vent lidt. Jeg er ikke helt klar.
Vi har ventet sådan på dig.
Hun minder meget om Cory. Du er så sød.
Så var der en tredje. Jeg kan ikke se på dig, så griner jeg.
Mor!
Jeg går ikke derind igen.
Jeg så hende oppe i soveværelset. Hun græd og var ked af det.
-Er det over Andre? -Cameron Turner, min tvillingebror, Andre.
Hej, Andre.
-Jeg skulle have stoppet ham. -Så så...
Det er min skyld, Cam. Det er min skyld.
-Jeg... -Går det, Cameron?
-Giv mig lige et øjeblik. -Okay.
Kom bare.
Tager du fri nu?
Ja, så vi kan hænge ud, når jeg kommer hjem.
Jeg har hevet i dig i et halvt år. Pludselig er du klar til at smide alt.
Ja, du har ret.
Pus?
-Er du okay? -Ja da. Ja.
Ja?
Er du glad for det her?
De seneste par uger har du...
Jeg ved ikke...
P, jeg har det fint. Det er bare arbejdet.
Jeg... Jeg hader bare at være væk fra jer.
Og jeg savner os.
Når jeg kommer hjem, skal vi snakke rigtigt sammen.
Okay, Cameron.
Hold da op!
Du får altså skylden for den her.
Nej, den har Cory selv valgt.
-Tre måneder gammel? -Ja, for jeg var med.
Vi gik rundt i butikken i klapvognen, og han sagde: "Hallo, makker.
Har du set den sennepsgule bodystocking? Den må jeg bare have."
Han var så charmerende. Hvad skulle jeg gøre?
Ja, han er meget charmerende.
Men den her er grim.
Vi to passer på hende, til hun selv kan gøre det igen.
Vi må være stærke. Hun er bare syg lige nu.
-Gå din vej. -Vågn nu op, min ven.
-Mindst seks timer mere. -Seks timer mere?
Det er mørkt udenfor. Se.
Det er tidligt, men du skal op. Vi skal af sted.
Giv slip med den hånd. Og så vipper du. Før hånden med.
Un, deux, trois. Det gjorde jeg tit som barn.
-Det dufter vildt godt. -Synes du?
Grønkål. Grønkål. Grønkål. Mynte. Mynte.
Dyp det i lidt soyasovs.
Okay, jeg er klar her.
-Hvor lang tid tager det? -Han vågner omgående.
Godt. Vi er klar heroppe.
Okay.
Godt.
Hold øjnene lukket. Jeg tæller ned fra tre.
Og tre...
Og to...
Og en.
Du er okay. Træk vejret.
-Det var det? -Ja.
-Gik det godt? -Alt gik fint.
-Hvornår må jeg se ham? -I morgen tidlig. Du skal have noget søvn.
Så længe du er her, er den fregne det eneste sted på din krop,
som ikke er identisk med hans.
Hvis du bliver forvirret,
skal du finde den fregne, så ved du, hvem du er. Er du med?
Vi ved, hvor underligt det er.
Du trak det lange strå.
Vent og se.
Bang! Igen...
-Kæberasler. -Du er færdig.
Det ved du ikke noget om.
Du er alt for ung.
Næh nej, makker. Ja da.
-Sådan! -Et billigt slag med venstre...
-Afslut opkald. -Far?
-Cameron? -Sig noget. Send besked til Poppy.
De siger, at anfaldene kan slå mig ihjel.
Jeg kan dø herude, inden jeg når hjem til dem igen.
Jeg forestiller mig, når hun får det at vide. Og må fortælle Cory det.
Poppy og jeg har haft en svær tid. Forleden aften fik jeg hende til at grine.
Jeg kan ikke huske, hvornår jeg sidst gjorde det. Fik hende til at grine.
Fordi du ikke er sjov.
Ja, også det.
-Du dør af at ryge den slags. -Du er jo sjov. Fuck det.
Cameron? Vi er klar.
Vi ses.
Hyg dig.
Poppy sover altid godt.
Når hun er træt, falder hun straks i søvn. Hun går ud som et lys.
-Taler Poppy fransk? -Ja, hun bruger stadig franske ord.
Hun siger for eksempel "bonne nuit" eller...
..."Quoi de neuf. C'est pas possible."
Eller hvis noget er rigtig godt, helt perfekt, hvisker hun måske...
Parfait.
"C'est parfait."
Vil du hilse på ham?
Er du okay?
Efter i går?
Godt.
Jeg ved ikke, hvordan...
Hvad jeg skal sige.
Du synes nok ikke, jeg...
Du...
Jeg sidder oppe på værelset og ser på Rafa.
Mit hjerte hamrer, og jeg er nervøs.
Meget nervøs.
Så tænker jeg på far.
Første besøg hos ham efter skilsmissen. Hele flyveturen.
Hvor nervøs jeg var. Og jeg lukker øjnene.
Og så åbner jeg dem.
Jeg er ikke deroppe længere.
Jeg er her.
Det er jeg ked af, mand. Undskyld.
Han ved, du er nervøs, Jack. Bare svar på spørgsmålene.
-Lyd slukket. -Cameron. Du er dig.
Der findes ingen forkerte svar.
-Lyd tændt. -Okay, Jack. Poppy arbejder med børn.
Ja, hun underviser børn med indlæringsvanskeligheder med musikterapi.
Hendes egen udgave af Orff Schulwerk-metoden.
Hun laver sange med børnene og skriver dem ind i sangene.
Og... de elsker det.
Hun er vanvittig dygtig.
Hun holder af dem. Hun holder virkelig af dem.
Ville I altid have børn?
De er fine, Cameron Turner.
Da jeg mødte Poppy, ville jeg have børn.
-Jeg kan lide dem alle sammen. -Ja.
Jeg var kynisk i lang tid.
Wow. Hold da op.
Vi har skræmmende ens smag i bøger.
Tanken om at finde ægte kærlighed, den eneste ene.
Så møder man en som Poppy og indser, at man bare har overlevet.
-Spiller du? -Jeg slagter.
Jeg spiller altså ikke for dig.
Jeg kunne have levet sådan for evigt.
Jeg elsker det.
Jeg var bare heldig.
Godt.
Tal lidt om dine forældres forhold.
Tja, der er ikke så meget at tale om.
De blev skilt, da jeg var fem, og min far flyttede.
Han var læge. Børnelæge. Og...
Han ligner mig og lyder som mig, men jeg ved ikke...
Om syv måneder kommer barnet til verden uden en far.
Syv måneder.
I det mindste har du ikke ondt af dig selv.
Okay, fair nok.
-Det skal nok gå. -Fair nok.
Hvad med dig? Hvordan har du det?
Mig? Jeg har aldrig haft det bedre.
-Andre gode spørgsmål? -Nej.
Jep. Jeg har det skideskønt herude.
Naturen er flot. Lækker mad.
Cameron? Noget uigennemskueligt.
Andre. Gave.
-Bliver jeg glad for det? -Formentlig ikke.
Løft fødderne højt op.
-Og tag et skridt. Skridt. -Åh nej!
Sådan. Vi er i sikkerhed.
Hvad er det?
Du har købt et klaver til mig!
Andre!
-Hold da op. Tusind tak. -Han var ligesom Poppy.
Vanvittig intelligent og venlig.
Hvad skete der med ham?
Andre... blev kastet af sin motorcykel og røg ud over en skrænt.
Han landede i grenene på et fyrretræ, højt oppe.
Jeg drømmer jævnligt om ham deroppe i trætoppen.
Alene. Han ligger der bare.
Har du fortalt din kone om drømmen?
-Nej. -Hvorfor ikke?
Hun forlod ikke huset i næsten et år.
Hun sov mest på gæsteværelset, så...
Jeg vil bare hjælpe dig.
Jeg ved det godt.
-Jeg vil være alene, tak. -Men...
Det er ikke et emne, vi holder af at tale om.
Hvordan føltes det, at Poppy sov derinde?
Ensomt. Jeg var mest bekymret for hende.
Jeg savnede hende.
-Var du vred på hende? -Hun mistede sin tvillingebror.
Hun havde aldrig brudt sig om den motorcykel.
Hun bebrejdede sig selv, at hun ikke havde protesteret.
Men han havde købt den alligevel.
Du nævnte, at Poppy har gjort store fremskridt med sin psykolog.
-Men du talte aldrig med nogen? -Nej.
Talte du med nogen, da dine forældre blev skilt?
Nej, jeg var fem.
-Så du har aldrig gået i terapi? -Nej.
Og du kan ikke tale med Poppy om din drøm?
Det er to år siden. Hvorfor har du ikke opsøgt en psykolog?
Det ved jeg ikke.
Cameron?
Undskyld, jeg...
-Undskyld. -Det er okay.
Vi holder en pause.
De er til dig.
-Jack, er du klar? -Ja.
-Cameron? -Ja.
Godt.
Ring til Poppy.
Mærkelig timing. Jeg har lige talt med klinikken.
Dr. Herbert har bekræftet scanningen den 25.
Cam?
Det sker virkelig.
Ja, virkelig. Et levende menneske i min krop.
Det føles anderledes, end jeg husker med Cory.
Ja.
Kan du huske, da vi fik svaret?
Åh gud, ja. Vild snestorm. Jessie og Zoes bryllup dagen efter.
-Zoe vidste det omgående. -"Gud, du er gravid, Poppy."
Jeg kan godt huske følelsen.
Du lavede straks en playliste og gik rundt med en højtaler.
Ja. Livmodermusik.
Livmodermusik. Åh, det er længe siden.
Cory skal have det at vide.
Ja, det tænkte jeg og...
Rafa, send en besked til Poppy.
-Hvad laver du? -Jeg kan ikke lide det.
Tror du, jeg kan lide at tale med min kone i alles påsyn?
Hun er ikke din kone!
Nå, okay. Nu forstår jeg. Du kan ikke klare, at det virker.
-Fuck dig, mand! -Fuck dig!
Og hvad med mig? Jeg vågner herinde og får at vide, jeg ikke er mig.
Fordi du ikke er mig.
Du er ikke mig!
Ved du hvad? Fuck alt det her.
-Nej, du bliver her. -Fuck det lort!
-Bliv her. -Åbn den forpulede dør!
Det er ægte, og du ved det.
Poppy sagde, at hvis hendes mor var identisk...
Det er jeg! Identisk! Du vil ikke, fordi du er for egoistisk!
Slip mig, for fanden. Jeg er færdig med dig.
Vil du noget? Så gør det. Fuck dig, gør det!
Du kommer ikke ud herfra.
Jeg tager hjem og fortæller dem det hele. Alting!
Ja, det gør du vel, din narrøv. Det handler altid om dig.
Hun vil så gerne tale med dig. Du lukker af, fordi du føler, hun svigtede os.
-Det føler jeg ikke. -Jo, du gør!
Så, så... Så! Det er okay. Træk vejret.
Cam?
Hvad fanden, mand?
Han skal ikke hjem i den tilstand.
Jeg taler med ham, men det står i hans kontrakt.
Lad mig se ham.
Den dag vidste jeg, hun ville klare den.
Du... Du må undskylde det før.
Hun svigtede os ikke.
Jo, du har fat i noget.
Du har fat i noget.
Hun har forsøgt at tale med mig længe. Jeg troede, jeg havde mere tid.
Jeg fortalte om svimmelheden for tre måneder siden.
Hvis jeg havde nævnt hovedpinen...
...var vi gået til scanning samme dag.
Og havde fanget det i tide. I fællesskab.
Jeg ved godt, du er nødt til at tage hjem til dem. Jeg forstår.
Gør nu det rigtige.
-Om syv måneder vil det barn... -Lad være.
Du gør det for din egen skyld, ikke deres.
Hold nu op.
Godmorgen.
Jack?
Så, rolig. Du er okay.
-For helvede... -Du er okay.
Ja...
At følge dit linsefeed, når du er hjemme,
er en vigtig del af Jacks psykologiske evaluering.
-Og intet bliver optaget? -Sådan er vores politik.
-Og kun Jack har adgang til feedet? -Ingen ser eller hører noget.
Adgang godkendt.
Gør nu dit bedste for at glemme alt det her,
og nyd din tid sammen med dem.
Vi ses om tre dage, Cameron.
Prøv at lægge alle tanker væk. Nyd din tid derhjemme.
Kom endelig tilbage.
Du godeste.
Ring ham op. Send en bil.
Svar.
Cameron, der kommer en bil om et øjeblik. Rejs dig op.
Cameron?
-Du skal herud igen. -Jeg er lige kommet hjem.
Måske skal din medicin bare ændres, men vi er nødt til at se på dig.
Jeg kommer ikke.
Hvis du får et anfald mere uden tilsyn, kan du dø for øjnene af din familie.
Fuck jer.
Pis! Pis!
Cameron?
Cameron, sig noget.
Jack tager af sted i morgen.
Jeg har ikke færdigevalueret hans psykologiske tilstand.
-Jeg bryder mig ikke om, at Jack skal ud. -Poppy regner med, han kommer.
-Jeg... -Jack er klar. Han rejser i morgen tidlig.
Vi er dækket ind i kontrakten.
Det vil blive noteret, at du var imod beslutningen.
Bed Jack om at ringe til Poppy nu.
Du gled i badet. Mild hjernerystelse. Scanningen var fin.
-Hjemme i morgen. -Okay.
Hvis de to uger hjemme går godt, hvilket de gør,
bliver dine minder om forløbet fjernet, og vi ser dig ikke her igen.
Hvis Cameron vågner, vil han følge dit feed fra linserne.
Men medmindre der opstår problemer, kan han ikke standse det.
Det er ikke, som vi havde planlagt, men du er klar, Jack.
-Se ikke de to uger som en test. -Jeg skal bare hjem.
Pus? Må jeg se dig?
Er du okay?
Jeg er bare lidt øm. Det er fint. Hævelsen har lagt sig.
Hvad sagde de?
Jeg er nok lidt omtumlet et par dage, men alt er fint.
Kom her.
-Jeg blev bange. -Også mig.
Han venter oppe på værelset.
-Hvem? -Din søn.
Drop det.
Dit røvhul.
-Undskyld, jeg måtte bare. -Du må ikke skræmme mig sådan.
Narrøv.
-Kom her. -Nej.
Kom nu her.
-Glem det. -Undskyld.
Rolig, tiger.
-Pig. -Hvad pokker? Ellington?
Hej, ven.
Pig er vist sur på dig, fordi du rejste væk og slog hovedet.
Wow, han holder ikke op. Ellington.
-Okay, Pig. -Jeg smider ham udenfor.
Jeg siger hej til Doc.
Hej.
Ra... Hvad er der sket?
Du besvimede.
Du har været bevidstløs i næsten 24 timer.
-Hvad tror Poppy? -Alt er fint, Cameron.
Hvad betyder det?
Han er ikke rejst.
Vi har overvåget alting, mens du var væk. Det går fint.
Nej. Nej, jeg fik jo ikke...
-Jeg beklager, at det gik sådan. -Jeg gav ham ikke lov.
-Det var det rigtige. -Pis med dig. Jeg er ikke klar!
-Det handler ikke om dig nu. -Hvabehar?
-Du fik en mulighed, ingen andre får. -Nej, nej, nej...
Vær ikke blind, Cameron.
-Fuck dig. -Du skal dø.
Du dør.
-Du dør, Cam... -Stop!
Stop.
Jack var klar. De er i gode hænder.
I dine hænder.
Jeg vil se videoen.
Nu.
Du skal ikke se på min familie.
-Vi lærte i skolen, at papir er træ. -Ja.
-Er det det? -Du har noget træ deroppe.
-Er det det eneste feed? -Ja.
Jeg vil gerne være alene.
Hvad er det, jeg gerne vil have, at du gør mere?
-Læser? -Ja, flot.
Jeg har noget til dig. Det er faktisk fra din farmor.
Den gav hun mig, da jeg var på din alder. Åbn den. Den er god.
-Okay. -Hun har skrevet i den.
Jeg kunne slå Andre ihjel, når han skrev i bøgerne.
Nu labber jeg hvert et ord i mig, han har streget under.
Det er, som om...
Som om jeg endelig kan få luft igen.
Men jeg føler, jeg har mistet dig.
Du har så travlt med et arbejde, du hader. Du er ikke til stede.
Jeg siger ikke, det kun er din skyld. Vi er lige gode om det.
Jeg trak mig selv væk et stykke tid.
Og det skræmte dig.
Det må du undskylde, Cam. Virkelig.
Da jeg hørte dig sige, at du havde slået hovedet forleden dag...
Jeg kan ikke miste dig, Cam. Så ville jeg ikke overleve.
Så nu fortæller jeg dig, at det er slut med tavsheden.
Vi begynder at kommunikere, og vi får styr på tingene.
Jeg har lavet noget til dig.
GOD BEDRING
Det er meget ufølsomt.
Nej, det er jeg... Undskyld, jeg...
Det er jeg sgu ked...
Dumme skid.
-Du gjorde mig bange. -Dit ansigt...
Den var god.
Den... Den var god. Sjovt.
Så så, det er okay.
Du er okay.
Jeg er her. Du er okay.
FEEDET ER IKKE TILGÆNGELIGT
Han tager kontaktlinserne ud. Ikke kun når han går i seng.
Han behøver ikke gå med dem. Han bryder sig ikke om det.
Han har ondt af dig.
Og han bryder sig ikke om, at du kigger på hans familie.
-Det vil jeg skide på. Det er min familie. -Det, du føler lige nu, er helt normalt.
Nej, det er ej. Der er noget galt. De seneste par dage har jeg mærket det.
På det her stadie er det normalt, at du har det sådan. Alt går fint.
Ja.
Hvad sker der med dig?
Cory, vi skal spise.
Cory, pause.
Kom nu, Cory. Hvad synes du?
Det smager godt.
-Pecorino i stedet for parmesan. -Meget lækkert.
Kom nu, sæt det på pause.
-Ikke så salt. Lidt sødere. -Ja, det smager godt.
-Er du okay, skat? -Ja.
-Hvad så? -Ikke noget, jeg er bare...
Stop så!
Åh nej.
Ingen adgang.
Ingen...
POPPY - VVS-MANDEN KOMMER FØRST 14.15
CAM - JA, DET SKREV DE
JEG FANDT ET FEDT STED TIL HAM HER. OVEN OVER LP-PLADERNE?
POPPY - JA, KLART. ELSKER DEN.
-KØBER DU OLIVENOLIE OG VASKEMIDDEL? -JA.
VISTE MIN KLASSE DEN HER.
-Vraltedans. -Jeg skal være storebror.
Det er vraltedans.
CAM - HAN DANSER SOM MIG
NYT PROJEKT I GANG
-FEDT. RING TIL METRONOME GALLERI. -CAM: JA?
Gør, hvad du har brug for.
Hej... Bare...
Pas nu på.
Hej, Doc.
Doc?
Vågn op.
Hvad er der galt?
Jeg havde mareridt, og så fik jeg lyst til at se dig.
Ved du hvad? Jeg har en idé.
Nu lader vi, som om det er øl.
Min første var med min mor. Jeg var meget ældre end dig.
Men det er fint. Vi siger det ikke til nogen.
Ja.
Sådan nogle her var hendes livret sammen med øl.
Edamame med masser af salt.
Skyllet ned med en dejlig, frisk pilsner.
Hvordan spiser man dem?
Se her. Tryk den øverste ud. Tag dem en ad gangen.
Træk den ud. Ja, prøv.
-De smager godt. -Ja, ikke? Bedre end de ser ud.
-Prøv med lidt øl til. -Okay.
Det er æblejuice, men... Vent lidt. Skål.
-Må du få et langt liv. -Skål for edamame.
-Jeg tager lige en til. -Kom her.
Er du okay, far?
Må jeg se dig? Må jeg se dit ansigt?
Ja, jeg er okay.
Jeg er okay.
Cory?
Ja?
-Jeg elsker dig. -Jeg elsker også dig, far.
Det ved jeg.
Hav det godt.
P?
Jeg elsker dig.
Poppy, vågn op.
Hvad er der, pus?
Hvad er der?
Ikke noget.
Jeg havde bare en ond drøm.
Jeg blev vred på Cory. Jeg drømte, at jeg mistede alt.
Åh, skat.
Kom her.
-Du ryster jo, skat. -Det føltes så ægte.
Skat.
-Vi er jo her. Ikke? -Jo.
Vi har det bedre nu. Ikke?
Jo, vi har det fint.
Hvis det er en dreng...
-...bør vi kalde ham Andre. -Jeg ved det godt.
-Poppy? -Ja?
Jeg gled væk.
Cam, hold op. Kom her.
Det er jeg virkelig ked af.
Hør her. Vi er tilbage, okay?
Og det er dejligt.
Er det?
Ja.
Kom her.
Så, læg dig til at sove.
Tak.
Pas godt på dem.
Det skal jeg nok.
I morges blev han officielt til Cameron Turner.
Han ved ingenting om det her.
Godt.
Tak, doktor.
Selv tak.
Det er svært at blive efterladt.
Den nye klient kommer snart.
Kom ned til os, når du har talt med ham.
Jack har noget til dig.
Skat?
Sig, du elsker mig.
Jeg elsker dig.
-Nej nej. -Cam!
-Hvad laver du? Jeg hakker grøntsager. -Seriøst, P.
-Hvad? -Se mig i øjnene, og sig, du elsker mig.
-Hvad laver du? -Kom nu. Seriøst.
Jeg vil høre det.
Okay.
Jeg elsker dig, Cameron Turner.
Jeg har altid elsket dig, og jeg vil altid elske dig.
-Hvordan var det? -Det var godt.
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve