A HERCEG
Susie Glass. A sípszó után hagyj üzenetet!
- Meséld el, mi történt! - Egymásnak estek.
Aztán az üzbég...
Bumm, bumm!
De Jack tovább küzdött.
Ütött, talált, eltáncolt.
De az üzbég erősebb volt, mint hitte.
Aztán Jack összeesett.
Mind elszomorodtunk.
Jimmy, és Susie? Ő mit szólt?
Sok csúnya szót. „B” meg „F” betűseket.
És Henry Collins?
Azt hiszem, ő volt az „F”.
Járt azóta a farmon Susie?
Nem, szerintem otthon ül.
Szomorkodik.
Az hol van?
Mi? Az otthona?
Igen, Jimmy. Hol lakik?
Kegyelmes úr, az titok. Én se kellene, hogy tudjam.
De tudod, igaz?
Mondjuk.
- Hogy találtál meg? - Jó reggelt!
Beszélgessünk!
Sajnálom Jacket.
Semmi közöm nincs hozzá.
Miért hinnék el bármit, amit mondasz?
Lépéskényszerbe hoztál. Emlékszel?
Nem hagytál kiutat. Így kerestem egyet. Henry Collinsszal.
Ne hidd, hogy elbírsz vele!
Lövésed nincs, hogy mibe nyúltál.
Tartunk, ahol tartunk, Susie.
Hogy van az öcséd?
Megrepedt a szemürege, és agyvérzése van.
Állítólag hálásak lehetünk, hogy nem rosszabb.
Azért, mert hagytad, hogy kihasználjanak.
Helyre tudom hozni, rendben?
Kiugrasztom Collinst a bokorból.
Ez nem a te világod, Eddie.
Ezért akartál szabadulni, emlékszel?
Tudok segíteni.
Te is tudod.
Nem kell a segítséged. Megoldom egyedül.
Rendben.
ÚRIEMBEREK GUY RITCHIE MŰVE
Egy meló, három célpont. Nincs hibalehetőség.
- Az öreg leokézta? - Szerinted?
Sajnálom.
Hogy érted?
Jacket. Ami történt.
Mit sajnálsz pontosan? Nem volt részed benne, ugye?
Jól van. Sajnálod. Én is sajnálom. Mindenki kurvára sajnálja.
Sokat érünk vele.
- Maradjunk a feladatnál. - Persze, főnök.
Mi az?
Csak lazán. Gyere!
Gyere!
Glass úr!
Szia, apa!
Hogy van Jack?
Jól. Az orvosok bizakodnak.
- Tudod, milyen erős. - Igen.
Akkor miért gyilkolászol?
Azt hiszed, nem hallok mindenről?
Ezzel...
kurvára le kell állnod.
Miért?
Mert ha én tudom, a kibaszott Collins is tudja,
és úgy kell Collinshoz férkőznünk, hogy ne tudjon róla.
Mégis, mit képzeltél?
Fényes nappal.
A korrupt bíró. A háza előkertjében. Egy kurva BMX-et szerelt!
Megvolt az amuse bouche, jöhet az előétel.
Száztíz kiló vörös, izzadt üzbéghús.
Autóból, miközben a parkban kocogott.
A kurva ablakon át.
Aztán jönne a főétel, maga Henry Collins.
De nem találod, úgyhogy a bukmékert fenyegeted.
Két golyót kap a két golyója mellé. De nem találod az embered.
Én csak a pénzzel foglalkozom. Nem tudom, hol van!
Nem az üzleti agyaddal gondolkodsz.
Hanem az érzelmeiddel.
- És Collins így már számít rád. - Helyes. Ez volt a cél.
Készül valamire. Különben miért tenne úgy, mintha ő lenne a fasza gyerek?
Vérszemet kapott? Nem tudom. Leszarom. Meg kell állítani, apa!
Az igaz.
Igaz.
De nem neked.
Te baszottul leállsz!
Vannak erre embereim.
Hallasz?
Te az élet angyala vagy, nem a halál angyala.
Ez nem neked való.
Most
figyelj!
Legalább te maradj nekem!
Baszki, apa, nem halt meg!
Tudom.
Mihez kezdesz?
Hagyd csak az öregedre!
Menj haza, egyél egy falatot,
és dőlj le!
Lazíts!
- Rendben. - Hé!
Szeretlek.
Én is téged.
Pöcsfejek!
HETEDIK RÉSZ JÖJJÖN BÁR VESZÉLY
Köszönöm, hogy eljött, uram!
Johnston úr nagyon várja, hogy mit tehet ön értünk.
Hogy elnézést kérjen, amiért nincs itt,
a jó szándék jeleként küldött önnek egy doboz szivart.
Héthüvelykes, ötvengyűrűs átmérőjű,
Churchill kedvence volt.
Állítólag Sir Winstonnak volt egy tárgyalási trükkje.
Egy egyszerű kalaptűt szúrt a szivarjába,
hogy miután meggyújtja, mindenki csak arra figyeljen,
várakozva,
hogy mikor esik le a lehetetlenül hosszú hamuoszlop.
Okos.
Adja át a köszönetem!
Sajnos az utolsó beszélgetésünk óta felmerültek körülmények, amelyek miatt...
nem szívesen
tárgyalok a Glass család tudta nélkül.
Hallottunk az ifjú ökölvívót ért alantas támadásról.
Jack, ugye?
Igen.
És ugyanúgy undorítónak tartjuk ennek a Collins úrnak a viselkedését,
ahogy bizonyára ön is.
Az erőszaknak és a trükközésnek nincs helye az üzletben.
Elismerésre méltó az aggodalma a Glass család iránt.
Úgy véljük, van egy megközelítés,
amivel még békés és kölcsönösen előnyös véget érhet
ez a kellemetlen történet.
Folytassa!
Mint tudja, Johnston úr rendkívül csodálja a házát,
amely természetesen nem alku tárgya.
De azt is tudjuk, hogy más házak is kínálnak az önével azonos lehetőségeket.
Ha minden igaz, tizenegy.
11 BIRTOK
Valójában tizenhárom.
Szeretnénk, ha megszerezné a házakat birtokló nemes urak neveit.
És mihez kezdenek a nevekkel?
Johnston úr szerint a jó üzlet kulcsa az, hogy mindenki kapjon valamit.
A nevek helyzetbe hozzák Johnston urat a Glass-szal folytatott tárgyalás során.
Azzal, hogy lerántjuk a birodalmát fedő leplet.
A családja számára pedig
a megszabadulást a Glass családtól, amire úgy vágynak.
És mindezt csupán
egy névsorért.
Mióta zárjuk a kaput?
Fő az óvatosság.
Máris szünet van az egyetemen?
Hát, nem egészen.
Kénytelen voltam tanulmányi szabadságot kivenni.
Egy baba?
Remélhetőleg.
Vagy csak nagyon elhagytam magam.
Anya mit fog szólni, hogy nagymama lesz?
Rendkívül meg fog hatódni.
Szerintem még el is sírja magát.
Köszönöm, Geoff!
Szoríts!
Valami megváltozott. Fodrásznál voltál?
Nem, a szemeddel lehet valami.
Drágám!
Istenem, el se hiszem, hogy ilyen sokáig nem hívtál.
A fiúknak még nem szóltam. Rád hagyom.
Hű, de nagy!
Chuckles!
Mi a faszom ez?
Mármint pontosan hogy történt?
Hogy mi történt? Tudod,
amikor egy férfi magot ültet egy hölgy kertjébe...
Könyörgöm, ne használd a „mag” szót! Ki az apa?
Frederick, ez Charly előjoga.
Nem szabad megkérdezni, hogy ki az apa. Nem árulja el.
Számít egyáltalán?
Kevésbé szeretnéd úgy a kicsit?
Nem kizárt.
Gyere már! Ölelj meg, meg ilyenek.
- Gondolom, gratula! - Megfogod?
Nem, kösz. Megvagyok.
- Wham Tam nagynéni? - Kösz, nem.
A zsákba kötött macskákra emlékeztet.
Sziasztok!
A macska rúgja meg!
Nem kérdezek rá. Nem lazsáltál.
Csak egy kicsit.
Sajnálom. Fel akartalak hívni.
De aztán, tudod, a beadandók, gyakorlatok...
- Gratulálok. - Köszönöm.
Hallom, dolgozol.
Mondhatjuk így is.
Unalmas dolgok, a birtok ügyei.
Anyával szeretnék beszélni róla.
Gondolom, maradsz.
Addig, amíg kinyomom ezt.
Vagy a baba első pár hónapjában, ilyesmi.
Nem gond?
Persze, hogy nem.
Persze, természetesen.
Hadd intézzem el az ügyet, aztán beszélhetünk rendesen.
Látom, nincs szükség rám.
Úgyis le akartam fürödni.
- Nemsokára találkozunk. - Szia!
Csodásan fest, nem? Nagyon örülök neki.
Csak az időzítés lehetne jobb.
Figyeljetek, lesz némi turbulencia a Glass-birodalom problémáiból kifolyólag.
Ezért kérem a segítséged, anya.
Szükségem van a mi helyzetünkben lévő többi birtok listájára,
Erről semmit nem tudok. Apád foglalkozott vele.
- Nem tudod megkérdezni Susie-t? - Az most nem jó ötlet.
Tehát beszéltél vele?
Esetleg említett engem?
Nem kerültél szóba.
Drágám, jut eszembe, volt egy vacsora.
Már jó pár éve.
Karácsony táján.
Tizenegy úr volt ott, apád, meg egy újgazdagnak tűnő figura.
- Hol volt a parti? - Faringbourne-ban.
Faringbourne? Az Tibsy birtoka.
Ismered?
Amikor iskolás voltál, apa mindig hívta őt is síelni.
Kellemetlen faszkalap. Fura.
Azt hallottam, begolyózott, gondja akadt a jó öreg diszkóporral.
De ha valaki tudja a választ, az ő lesz.
Rendben. Freddy, fel kell hívnod.
Hogy mi?
- Tibsy nem veszi fel. - Aha.
Akkor meg kell látogatnunk. Együtt, mivel te ismered.
Szerinted mit szól Susie, ha rájön, mit művelünk?
Ő is vigyáz a családjára, én is az enyémre.
A reakciója már
nem az én bajom.
Oké.
Család.
- Freddy? - Igen?
- Eddie, várj! - Gyerünk!
Mi a faszom ez a kupleráj?
Igen.
Talán elköltözött.
- Hát, megpróbáltuk. - Gyere!
Tibsy?
- Helló? - Helló?
Várj csak!
- Ez fű, haver. Friss az illata. - Igen.
Jövök!
Tibsy!
Freddy?
Freddy Horniman!
Örülök, hogy egy barátságos arcot látok, öregem!
Szia!
- Ő ki lenne? - Edward Horniman.
A testvérem. Ő az új herceg.
Kegyelmes uram!
Bocsásd meg a megjelenésemet! Nem vártam ilyen rangos vendéget.
Semmi gond.
- Gratulálok! - Köszönöm!
Ti is belekeveredtetek ebbe?
Mentsétek a bőrötöket, amíg tehetitek!
- Beszélgessünk! - Menjünk békésebb helyre!
A titkos tartalékom.
Muszáj elrejtenem előlük.
Tibsy, öregem, kik ezek az érdekes küllemű fiatalok az előcsarnokban?
Volt egy kis összeütközésem a Glass családdal.
- Nem hosszabbítottunk szerződést. - Aha.
- Aztán jöttek ezek. - Értem.
- Szóltál erről Bobby Glassnak? - Nem, ez van. Megástam a vermet.
Akkor bele is esek.
- Köszönöm. - Tibsy!
Ugye tudod, hogy nem kell így élned?
Hogy?
Ha látnád a hölgyeket, akiket hoznak!
Persze.
Lehet, hogy tudunk segíteni a helyzeteden.
De azért jöttünk,
mert anyánk azt mondta, volt nálad egy vacsora nyolc-kilenc éve.
Tizenkét úr, téged és apánkat is számolva. Érdekelne, hogy tudod-e a többiek nevét.
A naplómban meg kell, hogy legyenek.
Tessék.
Az emlékirataimat írom.
Freddy, 2014 és 2018 közt keresünk. Decemberben.
Nagyon emlékeztetsz rá. Mármint apádra.
Ki, én?
Uramisten, nem!
Én mutattam be Glassnak.
Először nagyon nem akart csatlakozni hozzánk.
Apád járta ki a megállapodást.
Megduplázta a jutalékunkat.
A többiek nem mertek több pénzt követelni egy bűnözőtől.
Aztán Archie kijelentette: „Non sine periculo”.
Az mi is?
A családi mottótok.
Tényleg. Jöjjön bár veszély.
Szerintem a végén élvezte is.
Eddie, bingó!
Tökéletes.
Ez az.
Szabad?
Vidd csak!
Úgyis a hetvenes-nyolcvanas évek a lényeg.
Hé, tata!
Nem rejtegeted megint a jó cuccot, ugye?
- Nem engedtem, hogy vendéget fogadj! - Tibsy!
Köszönöm, hogy fogadtál, ez...
- Valami volt. - Remek volt.
- Igen. - Oké...
Mi az nálad?
Ez egy napló.
Látom, haver.
De ha belegondolsz, az én naplóm.
Tudod, ebben a házban minden az enyém. Mert én vigyázok rá a tata kedvéért.
Értem.
Akkor bizonyára ezért viseled egy 75 éves ember háziköntösét.
- Nekem tetszik. - Már nem jó rám.
Szerintem nem illik igazán a melegítőhöz.
- Mi a faszról... - Igazad van. Nem értek a divathoz.
Megvan minden, ami kell.
Várj csak! Ha azt elviszitek,
annak ára lesz.
Általában, ha valaki el akar vinni innen valamit, az fizet érte.
Valóban?
A ketyegőd megteszi.
Ja, az órám?
Nem adom az órámat.
Add oda neki, hogy elhúzhassunk a...
Ha már itt tartunk, megint megszólaltál, ezért a nadrágod is elveszem.
Igazad van. Ezek nem illenek össze. Próbálok jobban öltözni.
Nem pont így értettem.
- Add ide a nadrágod! - Oké.
- Nem akarunk bajt. - Elveszem a nadrágod és az óráját.
- Vedd le a nacid! - Oké. Eddie?
- Vedd le, bazmeg! - Rendben.
Rendben.
Tartsunk egy kis szünetet!
Mindenki nyugodjon meg!
Igazad van. Oké?
Fair üzlet.
Odaadom az órámat a naplóért.
De nem veheted el a bátyám nadrágját.
Ez rossz húzás volt, Freddy.
Épp elég szégyen ért mostanában. Mit számít még egy adag?
- Szép a lábad! - Kösz.
- Gyantázod? - Igen.
Ez rohadt megalázó.
- Megaláztalak? - Igen.
Bocs. Pont vigyázni akartam rád.
- Rám? - Igen, megvédeni.
- A bátyád vagyok, ne feledd. - Persze.
Nem kellett volna fáradnom. A faszom!
Hogy tartunk már megint itt?
Oké, az igazság...
Mostanában elég kurva sötét gondolataim voltak.
Igazán kurva sötétek.
A halálodra vágytam.
Ezt mondtam Susie-nak a meccsen. Hogy ha eltűnnél az útból,
akkor átvehetném a helyed, vagy ilyesmi.
Tudom, hogy elbaszott sötét dolog, és nem tudom, hogyan történt.
Az egész szarság apa halála óta összezavart, és sajnálom, oké?
Soha nem fogom megbocsátani magamnak, mert...
szeretlek.
Életed minden lépésénél
számíthattál rám, Freddy.
Tudom.
Mindig helyrehoztam, amit elbasztál.
És kértem cserébe bármit?
Nem.
- Csalódtam benned, Freddy. - Sajnálom.
Nézd ezt a kastélyt!
Mi is így végezzük, ha nem vetünk véget ennek.
Sajnálom.
- Jaj, Geoff! - Kegyelmes asszonyom, pitypanggyökér.
Teába főzve jót tesz a terhes nőknek.
Köszönöm.
Emlékszem.
Azon gondolkodtam,
hogy talán nem a Halstead-kastély a legalkalmasabb hely Charlotte számára.
De ez az otthona.
Itt akar lenni.
Mert fészket rak. Ez természetes.
Talán meggondolná magát, ha tudná az igazat.
Az igazat?
Geoff, te ragaszkodtál hozzá, hogy tartsuk titokban.
Te akartad, hogy abban a hitben nőjön fel, hogy Archibald lánya.
Én arról beszélek, ami a tehenészet alatt folyik.
És a sok erőszakról, ami történt miatta.
- A babáim! - Szia!
El se hiszem, hogy mindezt megtartottad!
Freddy pinaszőrt rajzolt a Barbie-jaimra.
- Szia, Geoff! - Charlotte kisasszony!
Mi az?
ISMERETLEN SZÁM
Szia, Susie!
Kopj le, te fasz!
Hogy ízlik a burger?
Neked készíttettem. Extra jalapeñóval, ahogy szereted.
Nem merted te elhozni?
Elpuskáztad a lehetőséged. Nem vagy elég tökös, mi?
Ha még egyszer hozzáérsz egy emberemhez, véged.
Ha leokézzák, bekopogtatok hozzád.
Szép álmokat!
A tiéd is túlsült?
Az enyém összement.
Megeheted ezt.
Fasza!
Szia!
Nem állítom, hogy izgalmas szociális életet élek,
főleg csak sorozatokat darálok, etetem a halaimat, néha kavarok valakivel,
de szeretem, ha van egy csepp munka-magánélet egyensúlyom,
ezért a lakcímem elvileg titkos.
- Honnan tudtad, hol találsz? - Mit számít az?
Azért számít, mert már Henry Collins is tudja, hol lakom,
és így ugyebár nem mehetek haza.
Értem.
Főleg most, hogy a seggfej vadászik rám.
Tehát ha szivárgás van, tudnom kell, hol tömjem be.
Kegyelmes uram,
mondtam, hogy titok.
És te honnan tudtad egyáltalán a címem?
Egy csomag címkéjéről.
Emlékszel, amikor azt a frankó cipőt vetted?
A piros talpút. Itt nyitottad ki.
Elkértem a dobozt a szószaimnak.
Nem emlékszem.
Én igen.
Sose felejtek el egy címet.
Azért van, mert régen kiszállítottam.
Ki tudja még, Jimmy?
Senki, kegyelmes úr. Titok volt.
Igen, Jimmy, de Eddie-nek elmondtad.
Ki tudja még?
Gondolkodj!
- Kérdezősködött valaki utánam? - Igen.
Emlékeztek a lányra, akiről azt hittétek, ellopta a kisbuszt, pedig nem is?
Gabrielle-nek hívják.
- Mondtam, hogy felhív. - És megadtad neki a címem?
Talán.
Sokat beszélgetünk.
Mindenféléről.
Reményekről, álmokról...
Virágot akart küldeni neked.
- Tudod, Jack miatt. - Aha.
Most felhívod a kis Gabrielle barátodat, és megbeszélsz egy találkozót.
Igenis, főnök.
Hol?
Általában hol találkoztok, Jimmy?
Szia, Jimmy!
Megkaptam az üzeneted.
Minden rendben van?
Szia, Gabriela!
Ne aggódj, ő Susie, a főnököm,
és a kegyelmes urad.
Az én kegyelmes uram, de a tied is lehet.
Ideje befogni, Jimmy.
Hol van Henry Collins?
Nem tudom, ki az.
Jimmy halála majd kigyógyít az amnéziából.
- Ahogy nézem, komolyan mondja. - Hát, én megpróbáltam. Öld meg Jimmyt!
Johnston. Nem ismerek Collinst.
Egy Stanley Johnston nevű férfi bérelt fel.
T-vel.
Mindent mondj el!
Nem ismertem a megbízót.
Húszezer, hogy ellopjunk egy kisbuszt. Csak utána tűnt fel, hogy tele van fűvel.
Beleegyezett, hogy holnap vacsoráznak.
Örvendetes hír!
Johnston úr el lesz ragadtatva.
Nem a termék kellett, csak hogy keresztbe tegyenek az üzletnek.
Halállal fenyegettek, ha nem kerülök közel Jimmyhez.
Megtudták, hogy bízik bennem,
és kényszerítettek, hogy faggassam ki.
Stanley Johnston állította le a terméketek útját Európába.
Teljesen biztos voltam benne, hogy leállította a szállítmányokat.
A háttérben kavarva próbált előnyhöz jutni.
Busásan megfizetjük, de Groot úr.
Ne okozzon csalódást!
De bármivel próbálkozott, keresztülhúztátok.
Nem csak én dolgoztam neki.
Belső embere is volt. Keith.
Rájöttetek, elintéztétek.
Úgyhogy stratégiát váltott.
Collins úr,
úgy vélem, ideje elkezdeni nyomást gyakorolni,
ahogy megbeszéltük.
Biztos azt a Collinst használta fel.
Collins túl messzire ment. Nem akarták kómába ejteni az öcsédet.
Johnston csak a vállalkozást akarta. És még mindig akarja.
Most, hogy vér folyt, nem áll le, amíg nem szerzi meg.
Mindenre képes.
Ez hihető. Hónapok óta szaglászik.
Várta a pillanatot.
Az infrastruktúránkat akarja, hogy a termékét terjessze,
McDonald's a drogosoknak.
Ha megszerzi a birtokokat, megduplázza a birodalmát,
és ő lesz a kontinens legnagyobbja.
De nem ez az aktuális probléma.
- Collinsszal kezdem. - Várj!
És apád?
Ő nincs itt.
El kell intéznem Collinst, mielőtt ő intéz el.
Velem vagy, ugye?
Persze.
Nagyon sajnálom, Jimmy!
- Nem tudtam. Miért... - Hé!
Rendben, hercegnő,
csak mert nem lőttelek pofán,
még megtehetem.
Mostantól nekem dolgozol, és pontosan azt teszed, amit mondok.
Érted?
MEGTUDTAM VALAMIT... G
Úgy tűnik, nem csak én voltam elfoglalt.
Leszoktál a kopogásról, Chuckles?
Anya elmesélte, mi folyik a tehenészet alatt.
- Értem. - Tudtam, hogy valami zűr van.
Kizárt volt, hogy apa befektetésekkel keres ennyit.
Kérlek, ülj le!
Sajnálom, hogy nem mondtam el.
Én igazán nem vádolhatlak.
Sajnálom, hogy belekevertelek.
Anya mondta, hogy ki akarod tenni őket.
Csak az a baj, hogy most egy nehéz döntést kell hoznom
arról, hogy melyik oldal teszi lehetővé a legvalószínűbb kilépést
a legkevesebb kalamajkával.
Mik a lehetőségek?
A csöbör és a vödör.
Amikor megtudtam, hogy terhes vagyok,
téged akartalak hívni.
Nem tudtam, mit tegyek.
De visszafogtam magam, mert...
tudtam, hogy nekem kell eldöntenem.
Ezért nem szóltam senkinek.
Hogy az én kezemben legyen a gyeplő.
Mint neked.
Tudod, hogy
helyesen döntesz majd.
Mint mindig.
Remek.
Johnston úr elégedett lesz.
És ez garantálja az otthonom biztonságát, és hogy soha többé nem hallok önökről?
Ebben állapodtunk meg.
Úriemberként.
Köszönöm, uram.
Köszönöm.
Megvan, amit vártunk.
Folytassa, ahogy jónak látja!
Kurvára ideje volt.
Megvan a helyszín?
Gondoltál már arra, hogy a kóma talán nem rossz?
Olyan lehet, mint egy hosszú álom.
Végre van idő átlapozni az elraktározott emlékeket.
És utána talán
kipihenten ébredsz.
Olvastam egy nőről, aki úgy ébredt, hogy kínaiul beszélt.
Ezt jó tudni, Pokróc.
Ürítsük ki a szintet!
LEYHILL BÖRTÖN
Gyere!
Te aztán tökös gyerek vagy!
Hogy idejössz.
Annak adtad a pénzem, aki szétverette a fiam?
Sajnálom, ami Jackkel történt. Semmi közöm nem volt hozzá.
De ki akartam jutni, ezért Collinshoz fordultam,
és ezért mentem el Johnston úrhoz is.
Miért?
Hogy segítsek neki
átvenni a hatalmat azáltal, hogy megszerzem a többi birtokos nevét.
Az a lista a királyság kulcsa.
Szóval idejöttél,
hogy elmondd, kétszer is kibasztál velem?
Nem egészen.
Dr. Bailey-t várják a nővérpultnál.
Dr. Bailey, kérem, fáradjon a nővérpulthoz!
Dr. Bailey a nővérpulthoz!
Indulj!
Főnök!
Baszódj meg, Susie Glass!
Végre itt vagy!
Ha megteszed, tedd meg, baszki!
Jaj, nem.
Mivel szenvedést okoztál az öcsémnek, jogom van elnyújtani ezt.
Példát statuálni.
Hogy soha senki ne törjön a babérjaimra.
Főleg Stanley Johnston ne.
Ez nem számít.
Johnston megszerzi.
Az kizárt.
Valóban?
Szerintem nem.
Bárkit meg tud vesztegetni.
A gazdag fiúkád is a kezében van.
Bizony! A herceg.
Ezt nem tudtad, mi?
Kurvára átvágtak, Susie.
Bocs, John!
Susie Glass hív. Azt mondja, fontos.
Mondd!
Elnézést a zavarásért, Dixon úr! Gondolom, kíváncsi, ki ölte meg az öccsét.
Freddy Horniman lőtte szét a fejét, csirkének öltözve.
- Freddy! - Bazmeg!
Az öccsével az ön szemébe hazudtak, hogy eltussolják.
A feliratot fordította: Kalmár Dávid