Сюди...
вони тут.
Ходімо, народ.
Швидко, за мною.
Усі вперед.
Швидко, цілься в того, що ліворуч.
Один з прайду втік.
Слухайте...
він досі тут.
Ми вбили всіх, крім одного.
Поверніть його...
Влаштуйте пастку.
Давайте швидше.
Абдує.
Тихо.
Він близько.
Здоровий. Треба спіймати...
інакше він прийде по нас.
Чіпо?
Сховай зашморг.
В темпі.
Заробимо непогані гроші.
Дочекайся інших.
Зустрінемося в школі.
Бережи себе.
Абдує?
Абдує.
Він іде!
Тікай!
ЗВІР
Де ти, моя кохана?
Не можу тебе знайти.
Ти мені потрібна.
...прошу дозвіл на посадку.
Зулу Сьєрра Папа Майк Віктор, посадку дозволяю.
Ви щось мені сказали?
Ви вперше у Південній Африці?
Ні. Але то було в минулому житті.
Ого. Як гарно.
Гей, Норо.
Мер.
Подивіться у вікно.
- Мер. - Так.
- Поглянь на них. - Ого.
- Ідіть туди. - Мені спекотно. Боже, тату.
- Дуже дякую. - Піт заливає очі.
Усе пітніє. Селезінка пітніє.
- Селезінка? - Піт на селезінці пітніє.
Боже. Страшенна спека! Я тану, Мер. Одяг має дихати.
АВІАЛІНІЇ ІМПАЛА
З аеропорту Кеннеді в Лондон, потім у Йоганнесбург, далі у Полокване,
а з Полокване в якусь кляту глушину.
- І де ми зараз? - Посеред бушу.
Чи є в них вентилятори, що розбризкують воду?
- Привіт, Тата. - Привіт.
Норо, хочеш води? Попий трохи.
Тату, він точно приїде?
Сподіваюся, бо Убер сюди добиратиметься довго.
- Ну і спека. Хочу води. - Як тобі, Мер?
Та ну. Африка?
- Боже, яка спека. - Доню. Поговори зі мною.
Гадаю, це він. Це він! Так.
Кондиціонер.
Гей, він прибув. Немає слів!
Ого. Лише поглянь.
Поглянь на себе.
- Як ти, бро? - Ти як, друже?
Боже.
- Як переліт? - Добре.
- Правда? - Так. Пам'ятаєш Нору?
- О боже. - Мартіне! О господи!
Минулого разу ти був геть низьким.
- Та годі тобі. - Ти сильно підріс.
- Ого. Ти стала дотепною. - Дорослий!
Мередіт? Як життя підлітка?
Просто Мер.
- Мер, добре. - Тримай, брате.
Ось так. Ого. Гаразд.
Так, трохи вам допоможу.
- Ходімо. - Добре.
Ласкаво прошу в Мопані.
Ти наче один з єгерів?
Довелося стати головорізом для заповідника.
Головорізом?
Так. Сафарі — прибутковий бізнес. Тиснуть зусібіч.
Так чи інакше, життя всіх залежить від тварин.
Це мамине селище.
Уперше зустрів вашу маму ще в дитинстві.
Приходив сюди на сімейні свята.
Зустрів її та її друзів. Вони й розповіли про ці території.
Так я й зацікавився дикою природою.
А після університету познайомив її з вашим татком.
- У мене тут купа спогадів. - Ми на місці.
Виглядає чудово.
Так.
Виглядає вперше добре за довгий час, бо я знав, що приїдуть гості.
- Так. - Так. Добре.
Ходімо. Сюди.
А ти справді за всім тут наглядав.
- Це Бантам? - Так.
- Ні! - Так.
Усе ще не полагодив?
Ні, я чекав на тебе, щоб ти його завів.
Я? Так, звісно.
- Далі прямо вгору. - Гаразд.
Через ту, що ліворуч.
- Ого. - Так.
Дякую, що прийняв нас у себе.
- Та без проблем. - Нам цього бракувало.
- Ці двері? - Та пусте, бро.
Прямо крізь ці двері. Так.
- Допомогти? - Штовхай. Їх часом заклинює.
- Так, громило. Молодець. - Добре. Ого. Це ж...
Ось так.
Увімкну світло.
Дівчата, можете не роззуватися.
Відколи мене кинула дівчина, у мене холостяцький безлад.
- Справді? - Так, тут суцільний хаос.
Доведеться вже пробачити.
- Дядьку Мартіне. - Що?
Який у тебе пароль від вайфаю? Підключуся до мережі.
Пробач.
Наступні десять днів у нас не буде мобільного зв'язку і вайфаю.
- Ні... Так нечесно. - Так.
- Ні, все буде добре. - Що?
Але тут є на що подивитися. За телефоном не сумуватимеш.
- Це так старомодно. - Так.
Панянки, ви будете тут.
Пробачте, знаю, на вигляд не дуже,
але вони зручніші, ніж виглядають.
- Це мамині знімки? - Ого. Вони все ще в тебе?
- Так, звісно. - Добре.
Знаєш, хто в її животику?
Ти.
Ці фото дивовижні. Ого.
Мама тут така юна і прекрасна.
Де було це знято?
Трохи далі дорогою звідси.
Мені подобається це дерево. Це автопортрет?
Так. Вона проводила там купу часу, ми назвали його деревом Амахле.
Вона любила його фотографувати.
- Віднесеш салат? - Добре.
Пахне смачно.
- Так. Готово. - Добре.
Гаразд. Де Мер?
- Там, розкладає речі. - Добре.
- Ну як, Мер? - Та нічого.
Вечеря готова.
Дякую.
У тебе є все, що треба?
Саме я пакувала твою валізу, тату.
Так, ти.
То в мене є все, що треба?
Вечеря вже готова.
- Ти вже це казав. - Ні, знаю, що казав. Я просто...
І це все з довгою витримкою старого Нікона твоєї мами?
Треба докупити.
Хай кажуть, це несучасно, та я люблю плівку.
- Плівка старомодна, але... - Люблю плівку.
- Так. - Так.
- Це дивовижно. - Дякую.
Нейте, бачиш? Лише поглянь.
Так. Я цього не бачив, але...
Схоже на мамин знімок.
- У ньому така ж душа. - Так.
Ти талановита.
Я подала документи до Школи мистецтв Тіша в Нью-Йорку.
Добре. Це велика школа мистецтв...
- Так? Найкраща школа. - Так. Чудова.
- Ти вступиш. - Дякую. Сподіваюся.
Вступить. От побачите. Затямте.
Не подала документи в медичний, як хотів тато.
І не треба, одного лікаря в сім'ї достатньо.
Що? Ні, я постійно кажу, що мені подобаються її роботи.
Вона має...
Що висить у нас на холодильнику?
Там синя автівка на фоні будівлі.
Тату, автівка не синя, а червона.
- Не червона. Синя, так? - Червона.
Червона автівка, тату, і це було п'ять років тому.
Вибач, я мав на увазі червону. Але...
Ну звісно ж.
Гаразд, панянко, а ти чим зараз цікавишся?
Наразі я думаю зайнятися психологією. Сімейною терапією.
Мабуть, хороша ідея.
- Мер, маєш проблему — просто скажи. - Нейте. Просто...
За десять хвилин Мартін більше цікавився моїми фото,
ніж ти за останній рік — у цьому проблема.
- Що? - Те саме з мамою.
У її останній рік ти приділяв їй геть мало часу.
Мер.
Вона захворіла. Ти це пропустив.
- Бо ти нас покинув. - Ні.
- Усе не так. Я намагався. - Тату.
Ми з мамою обопільно погодилися розлучитися, а потім вона захворіла.
Норо. Ні, не йди.
- Усе добре. Я піду до неї. - Ти про що?
Норо. Гей. Норо?
Вибач, не треба було підіймати цю тему. Не при Норі.
Ти в нормі?
Давай ще пляшку, поки стоїмо на ногах.
Завжди думаєш наперед.
- Це мені в тобі й подобається, ясно? - Так.
У найгіршому випадку про мене знають,
що іноді, коли треба,
я повзаю навкарачки навколо дому у пошуках нової пляшки.
Будинку чи... Як щодо подвір'я?
- Так. Сад. Точно сад. - А як щодо подвір'я?
- Що в тебе? - Це вже надміру.
- Заміцне? - Так, трохи заміцне.
Господи.
За нас, друже.
Добре, що ти вернувся.
Можна тебе запитати?
Чому ти не приїхав на похорон?
Гаразд. Чесно?
Так. Чому?
Я... не хотів бачити, як її поховають у бетоні у Нью-Йорку.
Я не міг цього пережити, і навряд чи вона б теж цього хотіла.
Може, більше про це не варто.
Знаєш, Мер має рацію.
Перестань. Їй дуже боляче.
Так. І вона сперечається.
Сперечається, як і її мама.
Сперечається. Так.
Я б усе віддав, щоб ще раз посперечатися з тією жінкою.
Тепер дружина пішла. Мер пішла.
Нора висить на волосині.
Я пропустив усі знаки. Усі ознаки проблем у нашому шлюбі.
Пропустив ознаки проблем дітей.
І пропустив ознаки її раку.
Це не твоя провина. Усе не так.
Слухай, я лікар, ясно? Я лікар, і я знаю, як виглядає смерть.
Знаю, що смерть піднімалася сходами до спальні моїх дітей і дружини,
постукала у двері, і знаєш що? Мене не було вдома.
Мене не було вдома,
щоб подивитися смерті у вічі й сказати: «Ні. Ти її не забереш».
Я зіпсував стосунки з дітьми. Розумієш?
Тому ми й тут.
Годі себе картати, Нейте.
Цей рак і так її убив би. Ти нічого не міг удіяти.
Мене там не було.
Не було.
Так. Там же, де й тоді.
Так, прийом.
У долині за покинутою школою. Дякую, Банджі.
- Привіт. - Привіт, велетню.
- Як голова? - Трохи важка.
Так, і в мене. Усе гаразд?
Так. Сьогодні я влаштую вам ВІП-тур.
Поїдемо крізь приватну територію.
Без туристів. Ми і звірі.
- Тобто? Вона моя. - Кепка не твоя.
Мер, ярлик свідчить, що кепка моя.
Твоє ім'я ще не означає, що вона твоя.
- Мер, це моя кепка. - Віддай.
Доні. Дядько Мартін привітався.
- Доброго ранку. - Добре.
Мер, це моя кепка.
- Ні. Я її поклала. - Ось. Це вирішить кепкову проблему.
Вона замала для великої старої голови.
- Готові до сафарі? - Так. Куди ми їдемо?
Побачити найдивовижніших істот на планеті, сподіваюся.
У нас є мілкшейк Мер Є міні-наґґет Нора
Є макдабл Мартін І великий наґґет Нейт
Погляньте. Водяний козел.
Он там. Жирафа.
- Господи. Такі гарненькі. - Так.
НІКОН
Це стара школа.
Банджі буде десь тут недалеко.
Побудували школу посеред каміння?
Так. Туди ходили діти з сімей,
що працювали у копальні за пагорбом.
Але потім мідь у копальні вичерпалася. І школу закрили.
А ось і наш гід.
Не відходьте далеко від автівки. Добре?
Лише поглянь.
- Банджі. - Привіт, Мартіне.
О боже.
Це дивовижно. Ідеально. Дякую.
Так.
Нейте, це Банджі.
Банджі, це мій друг Нейт із дочками.
Мої доньки. Нора і Мер.
- Вітаю. - Привіт.
- О господи. Як гарно. - Так.
Банджі відстежує переміщення прайду заповідником.
- Так. - Чудова робота.
Слухай. Дякую.
Там угорі прайд Нанді.
Названий на честь отієї величної самиці-матріарха.
Ого.
А самці — Куда і його брат Каве.
- Каве? - Каве?
- Каве. - Каве.
Ми тут у безпеці?
У безпеці. Вони щойно з'їли нічну здобич.
- Добре. - Так.
- Це безумство. - Слід наблизитися.
Добре. Усе добре. Він лише дає знати, що він тут.
- Злякалася. - Ні.
У левів полюють самки.
А самці захищають прайд.
- Від чого? - Зазвичай від інших левів.
Усіх левів не з цього прайду, що заходять на їхню територію.
Куда і Каве кинуться на лева,
жорстоко його пошматують чи помруть.
- Жорстоко? - Такий закон джунглів.
Тут лише цей закон має значення.
Що це за гвинтівка?
Транквілізаторна. Про всяк випадок.
- Сподіваюся, не знадобиться. - Надіюся.
- То як, підемо? - Так.
Отже, вставляєте його сюди?
Леви зазвичай переслідують найменших, тож тобі може це знадобитися.
- Що, справді? - Жартую.
- Тобі це не можна. - Ясно, що ні.
Ти ж туди не підеш?
- Що він робить? - Іде туди.
- Мер, ти куди? - Зроблю кілька знімків.
- Нащо так ризикуєш? - Нічого не станеться.
Ти мене в могилу зведеш.
- Що він робить? - Показує, що не боїться.
Він виховав їх із левенят.
Відправив у дику природу малими.
- Гей, друзі. Я вас бачу. - Зажди.
Привіт, друзяки. Привіт.
Я вас бачу.
Легше.
Добре.
Хто тут великий лев?
Хто великий лев?
Гей.
Гей... Добре.
Легше, Кудо. Не так сильно.
Не так сильно, друже. Не так сильно.
Тебе теж погладити? Так.
Зажди. Що з вашою дівчинкою?
Що таке з Нанді?
Нанді?
Ти як, подруго?
Гаразд.
Я лише підійду ближче. Що з твоєю лапою, маленька?
Дозволь підійти. Подивитися на тебе.
Лише хочу поглянути. Дай глянути.
Гаразд. Добре. Я йду.
- Банджі? - Що?
У неї на лапі рана.
Думаю, від кулі, та не певен.
Треба підійти ближче, але зараз не вийде.
- Спробуй знайти ветеринара. - Добре.
Зараз забагато «ва жімі».
Так, можливо.
- Що ще за «ва жімі»? - Щоб їх.
Браконьєри.
Нелегальні мисливці.
- То було чудово, дядьку Мартіне. - Бачиш?
Завжди привертаєш до себе увагу?
- Хочеш спробувати? - Я? Ні.
Давай, тату. Спробуй.
- Обійми лева і зроби знімок із Мер. - Ні.
- Мій тато не любить обійматися. - Ні? Що?
- Лише стукатися кулаками. - Я за обійми.
Я спробую знайти допомогу.
- Радий був побачитися. - Ми теж.
- Бувай, Банджі. - Бувай, Нейте.
- Лікар Нейт, брате. - Удачі, Банджі.
Що там сталося? Вона була не рада.
Це самиця. Її поранили.
- Поранили? Як? - Браконьєри.
Далі по дорозі — селище народу цонґа.
Не проти там зупинитися?
Попитаю, чи бачив хтось щось.
- Не проти. Уперед. - Їдьмо.
Думаєш, що хтось у селищі бачив, що трапилося?
Так. Щось бачив, щось чув.
Щось незвичайне, розумієш?
Точно не хочеш обійняти лева? Останній шанс.
- Ні, не хочу. - Гаразд.
Справи дедалі погіршуються.
Раніше браконьєри полювали лише на слонів і носорогів.
А зараз активно полюють на левів.
Чому?
Продають їхні зуби, кігті, навіть кістки на чорному ринку.
Жахливо.
Так. Зараз на них теж є попит.
На кістки?
Не знаю, друже.
Я читала про антибраконьєрів в мережі, і там писали, що...
Припини.
Що?
Ти читала про них в інтернеті?
- Так. - Справді?
І що там писали, Норо?
Що писали?
Що антибраконьєри полюють і вбивають браконьєрів.
Ти ж чув подібні історії, дядьку Мартіне?
- Правда? - Так.
Ти теж антибраконьєр?
Ми просто намагаємося захистити звірів.
Добре. Послухайте, це не селище для туристів.
Ясно? Тут живуть звичайні люди.
Дякую.
Прошу, будьте чемні.
Може, вип'ємо у барі. Похмелимося.
О ні.
Мер, можеш знімати, але спершу питай дозволу.
Добре.
Цонґа — найчемніші й найдобріші люди з усіх, кого ви бачили.
Говорять мовою венда.
Як мама була ще жива, вона навчала нас із Норою.
То ви розумієте вендійську?
Так, я розумію вендійську.
У тебе добре виходить. Мені подобається.
Дякую, тату.
А де всі?
Є тут хто?
Є хто?
Є тут хто?
- Норо. Дивись, козли. - Вогнище ще тліє.
Гей, козлику.
Вони схожі на далматинців.
Гей!
- Не можна знімати, Мер. - Начхати.
- Перестань знімати. - Чому?
Припини.
Вони такі гарні.
Дядько вбиває браконьєрів?
То як, усезнайко?
Так писали про антибраконьєрів.
Норо! Не можна відходити від групи!
Ходімо.
Це тебе лякає?
Ні, у мене в розпорядженні купа емоцій, Мер.
- Мені здалося, ти злякалася, Норо. - Я не злякалася, Мер.
Дівчатка. Не відходьте далеко. Будьте поблизу.
Добре?
Гей, Мартіне!
Забираймося звідси, гаразд?
Так, добре.
Господи. Стривай. Нейте, іди до дівчат.
- Що? - Повертайся до дівчат.
Не пускай їх сюди!
- Тату, що таке? - Усе добре. Тримайтеся біля мене.
Мартіне?
Боже. Господи Ісусе.
Дівчата, вам треба...
- Ідіть. Не дивіться. - Що таке?
Просто відійдіть. Я до вас підійду.
Що тут сталося?
Гадки не маю.
Господи. Серед них є мої друзі.
Чорт. Хто це зробив?
Єдине розумне пояснення — лев.
- Але котячі так не чинять. - Що?
Леви так не роблять. Я чув історії, але не бачив, щоб леви так чинили.
Тут хтось уцілів?
Ні.
Чорт. Більшість селян — жінки й діти.
Думаєш, решта повтікали?
Сподіваюся.
Так. Кепські справи.
На запах крові скоро прийдуть гієни.
Що це означає?
Що хто б це не зробив, він...
Усе ще десь тут?
Візьму рушницю. Іди по дівчат.
- Добре. Мер! - Тату.
Треба їхати.
Норо?
- Де твоя сестра? - Гралася з козликами.
- Де вона? - Не знаю.
- Норо? - Де Нора?
- Ішла одразу за мною. - Тобто вона...
- Норо, виходь! - Норо, треба їхати! Ходімо!
Норо!
- Мер, де вона? - Може, сховалася...
- Що ти кажеш... Норо! - Норо!
Норо, ми маємо їхати!
Норо, виходь!
У тебе одне завдання, Мер. Наглядати за сестрою.
- Норо! - Норо! Виходь!
- Гей, Норо! - Норо!
Перевір он там.
- Норо! - Норо!
Норо! Ти мене чуєш?
- Норо! - Норо!
- Мер, прошу! - Гей.
Норо!
- Ти мене чуєш? - О господи.
Чорт.
- Норо. - Прошу, сюди.
- Де ти? - Тату!
Гей, маленька. З тобою все добре?
Ти ціла? Поглянь на мене.
Добре.
Банджі, як чутно? У селищі надзвичайна ситуація.
Банджі. Прийом. Це Мартін. Ти ще там?
Гей, Норо.
Норо. Усе буде добре.
Не вийде. Гора блокує радіосигнал.
Через шість кілометрів далі по дорозі — сезонна застава,
я поїду туди і повідомлю.
Тату, хочу додому.
Ми поїдемо додому. Добре?
І тоді телефонуй кому треба.
Послухай, у тому селищі 15 сімей.
Я знаю деяких із них. Я їх там не залишу.
Думаєш, хтось уцілів?
Не знаю. Що це?
- Прошу! Допоможіть! - Зажди. Пригальмуй.
Гальмуй. Давай.
Добре, залишайтеся в автівці.
- Що? - Що він робить?
Усе добре.
- Мутенде. - Гей, Мартіне.
Секундочку, дівчата.
Добре. Скільки левів? Левів. Скільки?
Він із селища. Йому потрібна поміч. Не випускай дівчат з авто.
- Він у нормі? - Що таке?
З ним усе буде добре. Не виходьте з автівки.
- Тримайся. - Гей.
Його звати Мутенде.
Добре.
Він, а також кілька інших чоловіків пішли здолати лева.
- У тебе є аптечка? - Так, у машині.
«Дьяболо»? Добре. Що він каже?
«Дьяболо». Це означає «диявол».
Гаразд.
Добре, Мутенде. Розслабся, добре?
Гей, що це?
Гей.
- Мартіне, повернися. - Іди до дівчат.
Так, друже. Іди зі мною.
Нейте, іди до авто.
Гаразд. Ми заберемо його звідси.
Добре. Лишайся тут. Я зараз.
- Тату. - Де аптечка?
Що?
Мартін сказав, тут є аптечка. Де?
- Тату! - Що таке?
- То був лев? - Так. Ясно? Тепер розслабся.
Тату, що відбувається?
Там дядько Мартін...
Пошукай зв'язок по радіо.
Мартін сказав, ми поза зоною.
Чхати на його слова. Пробуй.
Але тату, що мені казати? Що казати? Тату.
Скажи, що...
Скажи, що ми за селищем цонґа.
Три кілометри по дорозі. У нас поранений чоловік. Скажи...
- Тільки не панікуй. - Добре.
- Гаразд... - Мер.
Гей, друже. Агов. Ти як?
Давай. Тримайся.
Ну давай.
Давай.
Добре. Усе добре.
Що то було?
Мартіне!
Гей!
Татку, повернися!
Добре.
Татку!
- Я вийду. - Зажди, Мер!
- Залишся. Дихай. - Прошу!
Лишайся і дихай. Усе добре.
- Норо, я тут! - Гей. Ти тут?
Мартіне!
Татку!
От чорт.
В автівку! В автівку хутко!
Ви в порядку?
Норо, сиди на місці.
Сиди на місці.
Сиди на місці. Усе добре.
- Давай туди, Мер! Туди! - Уперед!
Хапай кермо! Кермо, Мер!
Кермуй!
Стережися! Не вріжся в нього!
Добре.
Добре. Гей, Мер.
Ти ціла? Поглянь на мене. Не забилася?
Тату, де лев?
Добре. Норо.
Гей. Дихай. Повільніше.
Ось так. Отак. Ти молодець. Молодець.
Добре. Донечко, пробач. Вибач.
Що щойно сталося?
Він усе ще там?
Будь обачний, не поранься.
Лишайтеся на місці.
- Лев розтрощив вікно. - Перелазь.
Що з дядьком Мартіном?
Моя нога, добряче ж зачепив.
Нам потрібно покликати на поміч.
Давай.
Ну давай же.
Ми тут застрягли?
Ні. Норо, ми тут не застрягли.
- Хтось нас знайде. - Ми цього не знаємо.
Дядько Мартін сказав, що ця частина закрита від публіки.
А по радіо самі перешкоди, тату.
Ми хоч знаємо, де ми?
- Чи знаємо ми... - Мер. Тихо.
Припини. Добре? Припини.
Слухайте,
а якщо лев не пішов?
- Він може бути десь тут. - Гей.
- Ні, її правда. - Ні.
Ні, але ж ми не заїхали далеко. Він може бути десь тут.
Нейте, прийом.
Що це було? Чекайте.
- Нейте, ти мене чуєш? - Чуєте радіо?
- Гей, Мартіне. - Нейте, я тебе чую. А ти мене?
Так, ми тебе чуємо.
Чуєш?
Так. Нейте, я тебе чую.
Що сталося? На тебе напали?
Я...
Я серйозно поранений.
Поранений? Що сталося? В якому ти стані?
Лев...
Він узявся нізвідки, розумієш?
І я... не можу підвестися.
У мене нога пошматована.
Я втрачаю забагато крові. Здається, зараз зомлію.
Із дівчатами все добре? А з Мутенде? Він як?
Мутенде не вижив.
Він помер, та з дівчатами все добре. Ми тут. Ми цілі.
А автівка...
Заглухла.
Слухай. Я не знаю, що зараз робити. Розумієш?
Не знаю, що робити.
Гаразд, лишайтеся там.
Хтось приїде.
А ще... не виходьте з автівки
Я бачу...
Зірки, друже. У голові паморочиться.
Мартіне, слухай мене.
У тебе шок, ясно?
Треба, щоб ти зупинив кровотечу. Це і так ясно.
Зніми пояс і...
Обмотай навколо ноги і сильно затягни.
Я вже це зробив, бро...
щось не допомагає.
Укус надто глибокий. До самої кістки.
Затягнув? Добре.
У тебе є запальничка? Ота Зіппо?
Так. Є.
Є? Добре, зроби мені послугу. Витягни ніж, гаразд?
Ти мене за це зненавидиш,
але треба, щоб ти сильно нагрів ніж.
Щоб був гарячим, як пекло.
Далі треба притиснути його до артерії. Добре?
Сильно притиснути, доки він гарячий. Щоб зупинити кров.
Як із часом? Заберемо його.
Зажди, Мер. Зажди.
- Що там? Він гарячий? - Так.
Скажи, коли все зробиш, друже.
Гаразд, зараз зроблю.
Слухай. Я тебе чув. Я тебе чув наживо.
Ти близько.
Послухай.
Я спробую до тебе прийти. Добре?
Він у нормі?
Розумієш, Мартіне? Я спробую до тебе прийти.
Тату, ось. Він, певно...
Ні, Нейте.
Я не сам.
Що?
Він витріщається прямо на мене.
На тебе витріщається лев?
- О боже. - Навіщо це йому?
Тату, треба піти за ним.
Чекай.
Сучий син дивиться прямо на мене.
Тату, слід негайно його забрати.
Щось тут не те, друже. Що там таке?
Друже, це звучить неприродно.
Якби я не знався на цьому краще, то сказав би, що я приманка.
Ми тебе витягнемо.
Якщо лишишся там, загинеш.
Тату, він стече кров'ю.
Ми з цим розберемося.
Там ми його не залишимо.
Ви не розумієте.
Зараз ми на його території.
Добре. Мартіне, послухай.
Просто не рухайся. Я все обдумаю, добре?
Зажди. Тату, транквілізатор.
Де він? Знайди.
Мартіне, я тебе не залишу. Нізащо.
- Не бачу. - Не бачиш?
Ні.
Не бачиш його?
Заждіть. Дайте я сюди пролізу. Норо, посунься.
- Тату, твоя нога. Зажди. Тату. - Просто посунься.
- Зажди, тату! - Що?
- Послухай. Твоя нога сильно поранена. - От чорт.
Усе не так погано.
Усе добре. Кров зупинилася. Рана неглибока.
- А де... - Бачиш його?
- Ні, не бачу. - Ні? А що в цій коробці? Перевір.
- Замкнена. Прокляття. - Замкнена?
Погляньмо, чи є від неї ключ.
- Ні, лише від авто. - Немає?
- Швидше перевір бардачок. - Добре.
У бардачку нічого немає.
- Зажди. - Не відмикається, тату.
Боже. Усе гаразд?
- Усе добре? Молодець. - Так, добре.
- Є. - Пальці.
- То який план? - Добре.
У нас є... Ось воно.
Тату, ти знаєш, як зібрати рушницю?
- Гадки не маю. - Я знаю як.
Звідки тобі це знати?
Я уважно дивилася, коли Банджі її збирав.
- Має бути нескладно. Як це? - Ти знала?
- Умієш користуватися? - Ні.
Натискаєш ту кнопку, лише коли говориш.
- А це куди? Що казав Банджі? - Цифри... тату.
- Цифри мають іти туди. - Сюди?
Мартіне, чуєш мене?
- Тепер пригвинти. - Тут?
Мартіне, чуєш мене? Ти ще там?
- Я тут. - Добре.
У нас є транквілізаторна гвинтівка.
Якщо поцілимо в лева, виграємо час і заберемо тебе.
Ні. Це жахлива ідея. Це...
Ми маємо спробувати. Добре?
Лев кудись пішов. Я його не бачу.
Він пішов геть.
- Що? - Що?
Лишайтеся в автівці.
Мартіне, вибору немає. Це найкращий варіант.
У тебе буде лише одна спроба, але якщо ти...
якщо влучиш, виграєш нам кілька годин.
Ясно. Ми тебе тут не залишимо. Ми не можемо так учинити.
Треба залізти на якусь височину.
- Відчини люк. - Добре.
- Ні. Не цей. Не торкайся його. - Тату, ні. Зачекай. Просто...
Сидіть тут. Добре?
Добре.
Будь обачний. Добре.
Тату.
- Стережися там. - Прошу.
Відсуньтеся від розбитого вікна.
Добре. Передай мені гвинтівку.
- Тримаєш? - Так.
- Усе добре? - Зв'яжися з Мартіном.
- Гаразд. - Спитай, що мені шукати.
Що йому шукати?
Рух, усе, що відкидає тінь.
- Що? Що він сказав? - Шукай тіні.
- Тіні? - Тіні, так.
- Тінь, що рухається. - Добре.
Це лише група тіней...
- Щось бачиш? - Ні, не бачу...
Тату, бачиш його?
Стривайте.
- Ні. - Спитай, де він зараз.
Спитай про орієнтир поблизу нього. Щось, що я можу побачити.
Біля тебе є якісь орієнтири?
Щось, щоб тебе знайти. Де ти?
Бачите мисливську засідку?
- Що сказав? - Що це таке?
- Пошукай мисливську засідку. - Як вона виглядає?
- Єдина рукотворна... На стійках.
Єдина рукотворна річ на стійках, тату.
- Чекайте. Не бачу. - Гаразд, дивися. Добре.
Нічого не бачу.
Не бачу її.
- Ні, не бачу... Ти бачиш? - Тату! Тату, он вона!
- Де? - Прямо там.
- Бачиш? Он там. - Не бачу. Де?
- Не бачу. Ти куди? - Заждіть, бачу.
- Не розхитуйте автівку! Не... - Он вона!
Ти куди? Мер!
- Мер, ти що робиш? - Пошукаю дядька.
- Ану сіла в автівку. - Треба діяти, бо він помре.
- Я нікуди не йду... - Повернися!
- Я сам! - Я пошукаю його.
Мер! Я піду!
Мер, я сказав, я піду!
Тату! Він тут! Тут!
Тікай, Мер! Забирайся від авто!
- Дай ще один! Мерщій! Давай! - Тримай!
- Підкинь. - Бери.
Тату!
Не підходь, Мер!
Тату, ти цілий?
Тату?
Тату, відповідай!
Прошу, тату!
Боже! Ти цілий? Тату!
Тату, поглянь! Рушниця на іншому боці.
Он вона.
Тату, він іде!
Ні, Норо, геть від вікон! Тримайся позаду!
Тату, допоможи! Він на автівці!
Тату!
Тату, бери гвинтівку. Хапай її!
Мерщій!
Дядьку Мартіне.
- Я тут. - Я йду!
- Ти як? - Мер, що ти тут робиш?
Не хвилюйся. Ми дістанемося авто.
- Казав не виходити з автівки. - Ми повернемося.
Тату! Ти живий?
- Так. Ти ціла? - Так.
- Він пішов? - Так, пішов.
Так. Ти в порядку?
- Добре. Ти в порядку? Гаразд. - Так.
- Молодець. - Дякую.
Зачини вікно. Добре? Зачини.
Гей, Мер!
Мер, повернися! Ти мене чуєш, Мер?
Я заберу твою сестру. Сиди тут.
Мер, ти мене чуєш?
Тату? Норо?
- Мер, прийом. - Добре.
Мартіне, як ти?
Ми в нормі. А ви як? Що з левом?
Твоя сестра втикнула в нього дротик.
Дійсно?
Так, дійсно.
Добре. Ми майже на місці, ми в нормі.
Давай. Раз. Два... Уперед.
- Добре. - Усе добре, дядьку Мартіне.
- Усе під контролем. - Тримайся. Усе добре.
Мер, можеш передати щипці?
Які саме?
Так, он ті. Треба затиснути ось тут.
Тримай і не відпускай.
- Розумієш? - Так.
Норо, подивись у тій коробці, аптечці.
Там мають бути хірургічні нитки. Які там є?
- Нейлон, шовк і поліпропілен. - Добре.
Дай шовкові на 16 мм.
- Є шовкові 3–0 18 мм. - Молодець.
Гаразд. Не ідеально, та піде.
- Руки чисті? - Звісно, що ні.
Протри їх спиртовим тампоном,
потім передай пакет із нитками голкою вгору. Добре?
- Добре. - Гаразд, Мер. Ти в порядку?
- Так. Я знаю. Просто розслабся. - Він стікає кров'ю.
- Як ти, Норо? - Добре.
Він за мить знепритомніє. Усе буде добре.
- Так. - Гаразд.
Ось так. Ні, переверни. Переверни її.
Молодець. Чудово.
Добре.
Гаразд.
Чудово.
Є.
- Добре, відпускай. - Добре.
- Народ. - Молодець. Ясно? Молодець.
А де лев?
Він має бути у відключці дві години.
У нас іще купа часу.
Але ж це той самий лев?
Той, що повбивав усіх селян?
Має бути.
Норо, ти точно встромила в нього дротик?
- Що? Так. О господи. - О боже.
- Так. - О боже.
- Тату. - Господи.
Транквілізатор перестає діяти.
- Гаразд. Без паніки. - Я думала, це на кілька годин.
Алло? Чи є хтось на зв'язку? Прийом. Прошу, нам треба допомога.
Якщо мене хтось чує, будь ласка, відповідайте.
Народ, слід бути готовими провести якийсь час в авто.
Тож... автівка заглухла.
Доки цей лев поряд, треба економити воду.
Скільки в нас?
Ось тут одна. Поки все, що є в цих чотирьох пляшках.
- Тату, цього замало. - Знаю, але...
- Не для чотирьох людей. - Має вистачити до завтра.
- Завтра? - Нас хтось знайде.
Обіцяю, гаразд?
Не обіцяй знову те, що не можеш виконати.
Ти про що?
Пам'ятаєш, як ти катав Нору на кареті
і пообіцяв, що наша мама не помре?
- Що? - Ні, так нечесно.
Нора повернулася додому радісна.
Вона тримала мене за руки і запевняла, що мама буде в нормі,
бо ти так пообіцяв.
Мер, замовкни хоча б на одну кляту секунду.
- Добре. - Ти лише говориш.
Так, дівчатка...
перестаньте хоч на секунду.
- Мер. - Норо, поглянь на мене.
Пробач, тату.
Норо, не вибачайся.
Я з тебе просто в шоці.
Господи.
Я завжди думала, ви знову зійдетеся.
Я теж так думав.
Пробач.
Гей.
Скажи, що я вдома в ліжку.
Ти вдома в ліжку. Теплому, комфортному.
Ось, попий води.
Руки.
Розслабся. Не напружуйся сильно. Ось так. Так, друже.
З дівчатами все добре?
Так.
Дякувати богу.
Що трапилося з левом?
Транквілізатор подіяв слабко,
але після настання темряви я його не бачив.
Може, він здався.
Можливо...
а може, й ні.
Це...
Усі знають, що поранений лев небезпечний,
але подібного я ще не бачив.
Численні атаки не заради поживи,
напад на автівку.
Леви так не чинять.
Таке враження, що він знає, хто його справжній ворог.
Ти про що?
Браконьєри, розумієш?
Вони вбивають левів. Розділяють прайди. А потім...
Що ж,
тепер вони контратакують.
Цей лев оскаженів, бо вбили його прайд,
тепер він хоче нам помститися.
Треба витягнути звідси дівчат.
Так.
Радіо не працює. Води немає.
Слухай, я тобі...
Не можу допомогти. Ногу ледве відчуваю.
Ти не можеш піти сам.
Ви казна-де.
Найкраще сидіти тут і чекати на допомогу.
Якщо ти підеш неозброєним і виступиш проти лева сам на сам,
то тобі в жодному разі його не здолати.
Ти прийняв відповідальність за дівчат.
Амахле б тобою пишалася.
Не йди.
Гей.
Ви п'єте воду?
Навіщо ви випили всю...
Мер.
Мер!
Норо!
Гей, Мартіне. Де дівчатка?
Гей! Дівчатка! Агов!
Що...
Гей! Мер! Норо!
Якого біса...
Мер!
Гей, дівчата!
Натаніелю.
Ти мені потрібна. Поряд.
- Потрібна... - Ти як?
Амахле.
Ти як?
- Мер. - Що сталося?
Я кохав твою маму. Ясно?
Я кохав її усім серцем. Клянуся.
Наш шлюб не вдався.
Я думав, у мене більше часу.
Думав, вирішу проблеми.
Тепер щоразу, як дивлюся на тебе, бачу її в тобі.
Пробач мене.
Зможеш?
Що то було?
Не знаю. Ти вимикала радіо?
Не вимикала. Я лише...
Може, мене хтось почув.
- Може, рятівники. - Зажди, зроблю голосніше. Зажди.
Ти їх чуєш?
- Щось кажуть? - Що він сказав?
Прийом. Нас чути?
- Скажи, де ми. - Намагаюся.
Не можу розібрати.
Прийом. Ви нас чуєте? Агов.
Це вони?
Правда?
Думаю, почули.
- Тату, в них рушниці. - Нащо їм рушниці?
- Це браконьєри. - О господи.
Що б не сталося, лишайтеся в авто.
Агов, не виходьте з авто, ясно?
Гей.
- Гей, що таке? - Гей.
Зажди. Агов. Зажди, друже.
Гей. Зажди. Чекай.
Добре.
Нам потрібна поміч. На нас напали.
- Американець. - Так.
- Далеко ж від дому. - Так.
- Моєму другу... - Хто вони?
Це мої доньки. Мої дві дочки.
А мій друг поранений. Йому потрібна негайна поміч.
Не варто тобі бути тут. Тут небезпечно.
Я знаю. І на мене напали.
Кажу ж, нам просто треба вибратися звідси. Це й усе.
- Хто напав? - Лев. Величезний.
Він винищив ціле село.
Це той самець, що втік.
Із прайду, що ми вбили вночі.
Гей.
Нам треба виїхати звідси.
- Коли востаннє бачив лева? - Хтозна. Дві години тому.
Брате. Давай я заплачу?
- Брате, давай заплачу? - Я тобі не брат.
- Ні, я кажу... - Гей!
Ви ж браконьєри?
- Даєш долари. - Ми не браконьєри.
Я нікому не скажу...
Гей. Опусти. Там мої доньки.
- Що ти... - Ні. Охолонь.
- Даєш американські долари? - Так. Я заплачу. Так.
- П'ять тисяч доларів? - Так. Я вам заплачу, гаразд?
Треба розвантажитися, перш ніж поїдемо до селища.
Дякую. І я нікому не скажу.
То разом із другом там троє?
Так. Лише...
- Тату, що таке? - Нам допоможуть звідси виїхати.
А це ще що таке?
Ого!
- Тату! - Якого... Гей!
- Я його знаю. Він антибраконьєр. - Розслабся. Добре.
Що ти робиш? Опусти рушницю.
Він убив трьох моїх людей.
Добре, друже. Охолонь, добре? Гаразд?
- Гей, не чіпай її! - Тату!
- Ні! - Не відпускайте його.
Не вставай!
- Тату! - Відпусти її.
- Мер! - Стій!
Стійте! Він іде!
Норо! Норо, сюди!
Іди сюди! Добре.
Вибираймося звідси. Давай.
Залазь. Ти ціла?
Мер, ти як?
Добре. Ось наш шанс звідси вибратися.
Візьміть воду. Ліки. Піду по вантажівку.
Я її піджену, і ми покладемо туди дядька.
Не вилазьте звідси.
Усе добре. Тобі ж потрібна допомога.
Ні. Давай. Ні!
Немає ключів.
- Що? - Ключі в них.
- Що? - Я дістану ключі.
Знаєш, як завести без ключів?
Ні.
Не знаю, як завести без ключів. Я вчився на медика.
Повчився б іще на когось.
Кермував той, що в жовтій сорочці. Я його знайду.
- Певно, ключі в нього. - Тату, не йди.
Ми можемо вибратися лише на вантажівці.
Він пішов туди.
Не міг зайти далеко. Стріляли близько.
Ні. Мені це не подобається.
А я тебе і не питав.
Я прошу тебе приглянути за Норою і дядьком Мартіном. Зможеш?
У мене рація. Мене не буде десять хвилин. Це все.
Тату. Не дай себе поранити. Обережно.
- Як мене звати? - Великий Наґґет Нейт.
- Так. - Нейте.
Нейте. Гвинтівка.
Добре.
- Десять хвилин. - Будь обачний.
Тату, бережи себе.
Гей.
Мені потрібні ключі.
- Тату? - Бляха. Чорт.
Тату, ти нас чуєш? Тату?
Тату, скажи щось, будь ласка.
Прошу, тату. Прошу.
Тату?
Ти мене чуєш? Скажи щось, тату.
Тату, ти мене чуєш?
- Мер, ти його бачиш? - Ні.
- Уже минуло десять хвилин. - Знаю, Норо.
Мер, спробуй ще раз зв'язатися.
Не виходить. Не відповідає.
Треба щось робити, Мер, бо хтозна...
Мер, не впускай його.
Мер.
Прошу.
Боже. Господи.
Що коїться?
Мер, куди він пішов?
Тату, повернися. Будь ласка.
Пробач, друже.
Гей. Це я.
Ви мене чуєте?
Тату, це ти?
Прийом. Мені вдалося. Я тут.
Ключі в мене. Я вертаюся, гаразд? Я повертаюся.
Ти в порядку?
Ось, дядьку Мартіне. Попий водички.
Дякую.
Дуже дякую.
Що? Що таке?
- От чорт. - О ні.
Не рухайтеся.
Не дивіться на нього. Уникайте погляду в очі.
Відсуньтеся від вікна.
Перелізьте на сидіння.
Спокійно. Я за ним стежу.
- Не рухайся. Усе добре. - Ось так, друже.
Просто не рухайся. Добре?
Гадаю, усе з нами буде добре.
- Авто впаде! Тікайте! - Давай, Норо!
Тікайте! Ховайтеся у Ленд Ровері!
Іди, Мер! Іди!
Він мене поранив!
Ось тобі, покидьку!
Вибач, друже.
- Норо. - Тату.
Чорт. Що це за вогонь?
Автівка впала зі скелі.
- Де Мер? - Усередині, але її поранено.
- Поранено? - Так, лев.
- Гей, Мер. - Тату.
- Ти в нормі? - Не знаю. Здається.
Гаразд. Де дядько Мартін?
Він був в автівці, що впала.
- Тату, навряд чи він уцілів. - Що?
Дай погляну.
- О боже. - Усе кепсько?
Ні. Не кепсько.
Зараз я затисну рану, добре?
- Добре. - Гаразд?
- Норо, ти в порядку? - Так.
Так, трохи нахилися вперед ось так.
- Добре. - Гаразд. Ось так.
Усе добре.
Добре, дивись на мене. Гаразд?
Гаразд.
- Добре. Як ти? - Нормально.
- Усе добре. - Усе добре, Мер.
Усе гаразд.
- Лишайтеся тут, добре? - Добре.
Ти в порядку, Мер.
Мартіне.
Гаразд, дівчата.
Ми спробуємо повернутися вчорашнім маршрутом, добре?
- Добре. - Навряд чи нам вистачить пального.
Тож шукайте знайомі орієнтири, добре?
Добре.
Мер, ти як?
Нормально. Тільки трохи нудить.
Гаразд. Послухай...
Добре.
Якщо відчуєш, що зараз блюватимеш, просто дихай.
Не можна напружувати живіт.
Добре.
Я не знаю, наскільки глибока рана.
Спробуй, а я подивлюся. Ось так.
- Зафіксуй погляд на горизонті. - Добре.
- Ти будеш у нормі. - Отак.
Ні.
- Тату, дивись! Леви! - Що?
Той прайд, який показував Банджі.
Так, і там була школа. За рогом.
Так, он там!
Тату, чому ми зупинилися?
Ти поранена, я не хочу, щоб раптом ще пальне скінчилося.
Спробую знайти, чим перев'язати рану.
- Тату, треба їхати. - Норо, тихо.
Ні, я знаю,
але має бути щось. Аптечка, вода.
Я буду в нормі.
- Знаю. Люба, знаю. - Ні, треба їхати.
Треба спершу знайти, чим тобі помогти. Розумієш?
Норо, тримай гвинтівку, далеко не відходь.
- Добре. - І будь обачна.
- Добре. - Раз, два, три.
Добре. Ось так.
Уперед.
- Стій. - Ні. Усе добре. Гаразд.
Ідемо далі, сонечко. Далі.
МІСЦЕВА ШКОЛА ВУТАЛІ
Ходімо.
- Ти в нормі? - Так.
Агов! Тут хтось є?
Тату, що це за місце?
Щось типу лігва браконьєрів.
Тих, що ми бачили вчора?
Ні. Так, але вони сюди не прийдуть.
- Добре. - Гаразд, поклади.
Усе добре, Мер.
Дихай, добре? Я погляну.
- Добре. - Як відчуття?
Болить.
- Болить? Гаразд. - Усе погано?
Я маю знайти, чим її перев'язати, добре?
Ясно.
- Тату, тут так смердить. - Так, знаю.
Гаразд.
- З тобою все буде добре. - Зажди.
Треба знайти щось на зразок...
Усе добре.
- Щось типу аптечки чи чогось такого. - Зараз повернуся.
Добре.
Давай, Норо. Шукай уважно.
Щось схоже на бинт, ясно? Пошукай он там.
Щось бачиш?
- Ні. - Ні?
Гаразд. Добре.
- О боже. - Іди сюди.
Ненавиджу цих браконьєрів.
- Щось бачиш? Нічого? - Ні.
Гей.
- Гей, Норо. - Що?
- Поклади на стіл. Відкрий. - Добре.
Ти в порядку?
- Тримайся. Мер, дихай, добре? - Дуже болить.
Знаю, що болить, але...
Гаразд, Мер. Підведись.
Трохи болітиме, добре?
Будь хороброю.
Гаразд, я помию руки й оброблю рану спиртом.
- Добре. - Усе добре.
Гаразд, тепер обережно з руками.
Гаразд. Так, зараз болітиме.
Добре, будь готова.
Усе добре.
Знаю. Я мушу налити прямо в рану.
- Гаразд. - Як воно?
Що ж, це рана від звіра, тому можна підхопити інфекцію.
Розрив глибокий,
але життєво важливі органи, наче не зачепило.
Де інший?
- Мене нудить, тату. - Нудить?
Це від зневоднення і втрати крові.
Але послухай. Знаєш що? Тобі покращає.
Ми виграли собі трохи часу.
- Добре? - Добре.
І з тобою все буде добре. Гаразд?
- Поки що. - Поки що? Що?
- Та я жартую. - Тату.
Дівчатка, послухайте. Я спробую роздобути воду.
- А ви лишайтеся тут. - Ні, тату... Що?
Ні. Попіклуйся про сестру. Зможеш?
Усе під контролем.
- Гаразд. Зараз повернуся. - Поквапся, тату.
Ми скоро звідси поїдемо.
Добре.
- Мер. - Я в порядку.
Давай.
Гей, хтось мене чує?
Іди сюди. Пригнися.
Треба пригнутися.
Мер, пригнися.
Тату!
Дівчата, не висовуйтеся!
Не висовуйтеся!
Дівчата, ви як?
Гаразд, ходімо. Треба звідси забиратися.
Тату, гвинтівка.
Ні. Немає набоїв. Ідіть туди. Уперед.
Гаразд. Ходімо.
Ходімо. Уперед.
- Гаразд. Обережно. - Як він нас тут знайшов, тату?
Зрізав крізь гори.
Ось так.
Не зможеш? Тебе понести?
- Боляче. - Давай. Раз, два, три. Ось так.
Добре.
Іди до тих дверей. Добре?
Уперед.
Побудете тут. Тут будете в безпеці.
Заходьмо сюди. Добре.
Гаразд.
- Сидіть тут, добре? - Добре.
- Гаразд? - Гаразд.
Тату, що ти робиш?
Він не зупиниться. Лишайтеся тут.
- Тату, ти про що? - Ні.
Усі разом ми вибратися не зможемо.
- Тату, ні. - Зараз ви маєте мені довіритися.
Я знаю, що роблю. Присягаюсь.
Довіртеся мені.
- Добре. - Добре?
- Добре? Гей. - Добре.
Так.
У жодному разі не відчиняйте цю браму. Зрозуміло?
Зажди, тату. Я люблю тебе.
І я тебе люблю, добре? Люблю.
- Люблю. - Люблю, тату.
Гаразд, будьте тут.
Зажди, тату. Лев повернувся.
- Гей! - Тату, стережися!
Гей! Іди сюди!
Сюди йди.
Ні, я не дам тобі їх убити.
Іди й схопи мене. Іди сюди.
Ось так. Ходи сюди.
Сюди, йди за мною.
Гей. Сюди.
Пане Нейте, це Банджі. Де дівчата?
Де моя кохана?
Де ти?
Я такий радий, що тебе знайшов.
Усе буде...
...добре.
Тату.
Тату?
Лікаря-педіатра на другий поверх.
Обережно.
Добре, татку. Прошу.
Обережно.
Донечко, ти як?
Я в нормі.
- Норо. - Так.
- Ви в порядку? - Так.
Що сталося?
Банджі та інші доглядачі заповідника нас знайшли.
Банджі?
Недарма він мені сподобався.
Ти завів лева на територію прайда Нанді.
Правила джунглів.
Ти знав, що інші леви уб'ють його, щоб захистити свій прайд.
Лише намагався врятувати доньок.
Я дуже вас люблю.
Я тебе теж люблю.
Дядько Мартін вами б пишався.
Тобою він би також пишався.
Невдовзі поїдемо додому.
Можливо, наступну відпустку теж проведемо з левами.
- Він уцілів? Лев? - Ні, тату.
Ні, тобто... Ні, він мене поранив.
Мер, тримаєш?
- Так. - Дай гляну.
- Тату... Ні. - Можна гляну? Будь ласка.
Народ, ідіть сюди.
Мер, упіймала?
Так, Норо. Дякую.
- Ти певна? - Так.
- Є? - Так.
- Мамі б сподобалося. - Тату, зажди.
- Я прибіжу перша. - Прошу...
Просто обережніше.
Добре.
Так, це для мами.
- О боже! - О господи!
ЗВІР
Переклад субтитрів: Олена Маслова