Sveiki. Nedomāju, ka varēšu, jo esmu darbā.
Šodien to nevarēšu.
Šo būs viegli uzvilkt.
Un kurpes piestāv.
Jā, šo. Labi.
- Šis labāks. - Burvīgs audums.
Ideāli. Nevainojams mirdzums.
Runā, ka es līdzinoties Kaijai.
- Atbildu, ka viņa līdzinās man. - Tieši tā.
- Protams, viņa līdzinās tev. - Es biju pirmā.
Jā, tieši tā.
Manuprāt, tas varētu būt Dior. No New York Vintage veikala.
- Šiki, vai ne? - Tik šiki.
Linda, dzirdēju, tev vajagot kompāniju.
Jā, viņi nāk uz mērīšanu.
Labi, kad būsi brīva...
Ak Dievs! Šis aparāts rada 90. gadu sajūtu.
No kurienes tas uzradies?
KRISTIJA
Kā jūs definējat vārdu "supermodele"?
Nekādi.
KRISTIJA
Uztveru visu vienkārši - saucu lietas īstajā vārdā.
Modele ir modele.
Kristija ir visskaistākā.
Tāda sapņa nebija. Nebiju par to domājusi.
Tā vienkārši notika un izvērtās nopietnāk nekā biju gaidījusi.
Viņa ir klasiska skaistule.
Jūs redzat mūsu fotogrāfiju, mūsu attēlu,
un jums šķiet, ka mūs pazīstat.
Taču mūsu bildes nerunā.
VOGUE Naomi MĀTES LOMA
Cilvēki redz tikai šo mūsu daļu, viņi nezina, kādas esam patiesībā,
un viņiem par mums ir pilnībā cits priekšstats.
Naomi...
...ir kā mežonīga dieviete.
Mēs fiziski simbolizējām spēku.
Izskatījāmies pēc spēcīgām sievietēm.
SINDIJA
Mēs skatījāmies spogulī un sākām tam ticēt.
Biju ambicioza, vēlējos kaut ko sasniegt.
Gribēju iegūt atpazīstamību, bet nezināju, kā.
Tā nu man radās izdevība.
VANITY FAIR
Sindija bija tipiska amerikāņu meitene.
Manuprāt, viņa bija viena no pirmajām, kura sāka plānot nākotni,
lai kļūtu ietekmīgāka.
Ziniet, kad sapnis piepildās, tev jāturpina strādāt un iet uz priekšu.
VOGUE RUDENS MODES APSKATS
Linda ir hameleons.
Viņa spēja pārvērsties par jebkuru tēlu, kuru fotogrāfs vēlējās.
Es sapņoju kļūt par modeli, taču mani neizcēla saulītē.
Es izsitos pati.
Mums pašām caur ērkšķiem bija jāizcīna savs ceļš.
Tas bija traki. Mēs, protams, nebijām The Beatles.
Pēc 50 gadiem domāšu, ka šī bija ļoti laba pieredze,
un zinu droši, ka saglabāšu vairumu savu draugu.
Šīs ir manas cīņu biedres.
Šī ir grupa, ar kuru kopā izcīnīju savu ceļu.
Tāda ir supermodeles būtība.
KRISTIJA SINDIJA LINDA NAOMI
ŅUJORKA
- Izskatās tik liels. Sveika. - Sveika.
Sveiki.
- Sveiki. - Sveiki.
- Kā klājas? - Sveiki. Diezgan labi.
Jums agrāk šajā istabā glabājās visi ieraksti.
Jā, jā.
- Vai tie tagad ir augšstāvā? - Laikam.
Uzmanīgi.
- Tā, Linda, tu šeit. - Blakus viņai?
Jā. Ar mugurām kopā. Labi.
- Panāciet tuvāk. - Vēl tuvāk?
Labi, tagad...
Domāju, atkal esat gatavas pozēt.
Jūs neesat mainījušās.
- Ļoti labi. - Mani tevi jāpaceļ, Tērlij.
- Labi. - Nē... Jā, izdariet tā.
- Tu pacēli mani vai es tevi? - Šķiet, ka es darīju...
Jā, bet tomēr nevaru.
Atvainojos. Negribu viņu salauzt.
- Es tiešām nevēlos. - Aiziet.
- Varat pienākt tuvāk. - Nevēlos arī šādi tevi salauzt.
Varat pienākt tuvāk?
- Tuvāk jums? - Nāciet, nāciet.
Stop. Jā, šādi.
Labi.
Labi. Labi.
Gatava? Es tevi celšu. Viens, divi, trīs.
Ak Dievs!
- Vēlreiz, man nesanāca. - Tev pēc šī vajadzēs masāžu.
- Viens, divi, trīs. - Labi.
Kad sāku strādāt, es biju ļoti jauna.
Pirms modeles darba biju tikai auklīte un tīrīju staļļus.
Atceros, ka pusaudze būdama, dzīvoju piepilsētā,
katru dienu gāju uz skolu un pie sevis domāju:
KRISTIJA
"Dzīvē jābūt kam vairāk nekā tikai šim."
Mana mamma nāk no Centrālamerikas, no Salvadoras.
Viņi ar manu tēvu satikās lidojuma laikā,
jo mamma bija Pan Am stjuarte,
bet tētis - pilots. Viņš bija no Ziemeļkalifornijas.
Un tā nu mēs šī iemesla dēļ apmetāmies Sanfrancisko līča rajonā.
Mans tēvs neuzskatīja, ka ir vērts tērēt naudu apģērbam.
Viņš dzirdēja mūs sarunājamies par zīmolu džinsiem,
tad viņš aizceļoja uz Āziju
un atveda mums Calvin Klein džinsu pakaļdarinājumu.
Viņš domāja, ka priecāsimies par zīmola apģērbu,
bet mēs teicām: "Tēt, šie nav īsti."
Kad man bija apmēram 14, es pēc skolas aizgāju uz stalli.
Tur, pie šķūņa, bija fotogrāfs.
Viņš pienāca pie manas mammas un pajautāja viņai,
vai mēs esam domājušas par modeles karjeru.
Mana mamma teica: "Nē." Taču šķiet, ka viņa bija ieintriģēta.
Mamma mūs ar māsu atveda pie aģentes. Viņa apskatījās uz mani un māsu,
novērtēja mūsu augumus un teica manai māsai:
"Tu esi pārāk maza. Tu neesi piemērota,
bet tu, iespējams, esi. Paskatīsimies, ko varam ar tevi iesākt."
Mana māsa bija satriekta.
KRISTIJA TĒRLINGTONE - VECUMS: 14 FOTOGRĀFS: DŽERIJS HINKLS
Kad gāju skolā un uzsāku modeles gaitas,
šķiet, ka es par to izstāstīju tikai tuvākajiem draugiem.
Es par to atklāti nerunāju.
Ziniet, 15 gadu vecumā pozēt kāzu kleitās ir diezgan jocīgi.
Dažkārt es pieņēmu darba piedāvājumu,
bet tad man vairs negribējās strādāt,
jo gadījās jautrākas lietas, ko darīt kopā ar draugiem.
Atceros, dažas reizes tētis veda mani uz darbu,
sakot: "Tu esi devusi solījumu,
un tev tas ir jāpilda."
Modeles darbs nemaz nebija foršs, izņemot to, ka man bija nauda.
Tas man uzreiz deva lielu neatkarību.
Mana nākošā viešņa pirms 24 gadiem atvēra savu modeļu aģentūru,
un tā tagad ir viena no lielākajām pasaulē.
Lūdzu, sagaidiet Ailīnu Fordu!
Vai modeļu biznesā modele bez jūsu atbalsta var izdzīvot,
jo jūs noteikti esat visietekmīgākā?
Šis nav ļoti sievišķīgs vārds, bet jūs esat ietekmīga.
AILĪNA FORDA MODEĻU AĢENTE
Mēs strādājam daudz vairāk par citiem,
un mēs nosmeļam krējumu no darba augļiem vairāk par citiem.
Man bija apmēram 15 gadu, kad satiku Fordus.
Kad ierados Ņujorkā...
...Fordi dzīvoja šajā lielajā rindu mājā Austrumu 78. ielā un Leksingtonas Avēnijā.
Tad tā bija kopmītņu tipa.
Mana mamma plānoja doties mājās un atstāt mani dzīvot vienu.
Domāju, ka kādas pāris nedēļas visi bija tajā mājā.
Tur bija nemitīga burzma.
Ja tu devies uz kastingu vai tikšanos ar aģentu,
tev bija tikšanās grafiks.
Bija aģenti, kuri vienkārši atvēra un aizvēra
tavu portfolio, un pasūtīja tevi trīs mājas tālāk.
Vienā no maniem kastingiem stilists man teica:
"Klau, vēlos tevi aizsūtīt uz Artūra Elgorta studiju."
Tas visu izmainīja.
Kristija T ar īsiem matiem 85 g. aug. Artūrs Elgorts
Es uzreiz sapratu, ka viņa būs zvaigzne.
ARTŪRS ELGORTS FOTOGRĀFS
Ziniet, Artūra stils ir ļoti dinamisks -
tu vienmēr esi kustībā, neesi pārāk samākslota,
esi ļoti brīva.
Viņš daudz fotografēja dejotājus un mūziķus.
Viņš man iemācīja, kā justies ērti kameras priekšā,
kā kustēties un ko darīt ar rokām.
Zvanīju aģentam.
Es teicu: "Man būs darbiņš žurnālam Vogue, un es vēlos aicināt Kristiju."
Smieklīgi, bet toreiz aģents teica:
"Domājat, Kristija ir laba? Mums ir labākas."
Atbildēju: "Paldies par padomu, bet es turpināšu strādāt ar Kristiju."
Šī ir pirmā mana uzņemtā Lindas fotogrāfija.
- Šī fotogrāfija. - Pirmā?
Jā. Tu to atceries?
- Atceros. - Tas bija Parīzē vai šeit?
Nē. Parīzē.
Un šo? Atceries?
- Šeit bija stiprs lietus. - Darīju to vairākas vai vienu reizi?
- Nē. Divas. - Es tā darīju divas reizes?
Tu teici: "Es zinu, ko darīt,"
tādēļ es tikai centos noturēt fokusu,
- un viņa to izdarīja. - Jūs vienmēr fokusējāties.
- Nē, ne pēdējā laikā. - Mums vienmēr sanāca bilde.
Ak, Sindija... Šī ir krāšņa.
Šķiet, es arī to atceros.
- Tur ir mazulīte Naomi. - Azedīna grāmatai.
Neesmu gadiem ilgi saticis Naomi.
- Nē... - Vai viņa aizvien tāpat izskatās?
- Pat labāk. - Labāk?
Viņa kļūst aizvien skaistāka.
Pēc pirmās fotosesijas ar Artūru es devos uz Londonu.
LONDONA
Devos tieši uz studiju, tad ienāca Naomi.
Viņa nebija skolas formā, bet bija redzams, ka viņa ir skolniece,
un, ziniet, viņa bija ārkārtīgi sajūsmināta tur atrasties.
Vienkārši burvīga.
Kad pirmoreiz satiku Kristiju, viņa bija tik laipna. Bija lieliska fotosesija.
Negribēju, lai tā beidzas. Nejutāmies kā darbā.
Atceros, ka mēs klausījāmies Wham!.
Mēs daudz dejojām un tusējām, lieliski pavadījām laiku.
Pēc dažām tur pavadītām dienām, pat stundām,
mēs bijām neprātīgi laimīgas.
Kopš tā brīža mēs ar Naomi kļuvām ļoti tuvas.
KENIJA
Esam beiguši?
Gaidāt mani?
Labi, pirmais tērps.
Zinu, ka jums, vizāžistiem, patīk uzklāt lūpu krāsu ar otiņu,
bet es uzklāju tieši ar lūpu krāsu.
- Viss labi? - Man patīk.
- Labi, lai ir. - Nedaudz?
Labi. Nezinu, cik stundas es kavēju,
bet man būs superīgas bildes.
Gribu tev pateikt. Līdz brīdim, kad iznāks šī filma,
- es vairs nesmēķēšu. - Ceru, ka nē.
31. janvārī atmetīšu smēķēšanu,
- tagad tas tiek dokumentēts... - Apsoli?
...tādēļ mani turēs pie vārda.
- Man jāatmet. Jāatmet. - Turēšu tevi pie vārda.
Lūdzu. Tas tev nenāk par labu, Naomi.
- Zinu. Tas ir šausmīgi. - Tas ir ļoti slikti.
Neviena no pārējām trim nesmēķē.
Linda nesmēķē, Kristija un Sindija arī ne.
Lielāko mūža daļu esmu pavadījusi kameras priekšā.
Londonā studēju teātra mākslu.
Specializējos dejās.
Vienīgais, ko tolaik vēlējos...
NAOMI
...bija izveidot karjeru teātra mākslā, uz to gāju.
Teicu mammai, ka man ir noklausīšanās, mamma jautāja:
"Bet cik bērnus viņi atlasīs?"
Kādus sešus vai septiņus.
Aizbraucam uz noklausīšanos, tur ir ap 600 bērniem,
un viņa saka: "Ak Dievs, Naomi, diez vai tu tiksi."
Es atbildu: "Jā, es tikšu."
- Kādu lomu gribi tēlot? - Sniegbaltītes.
Neiestudējam Sniegbaltīti. Iestudējam Pelnrušķīti.
Tad Pelnrušķītes.
Ja gribi, vari būt sulainis.
- Labi. - Kā tevi sauc?
Mana mamma darīja visu, lai nodrošinātu man
mācības un izglītību.
Viņa mani sūtīja privātajā skolā,
kur mani apsaukāja par nēģeri, kad man bija pieci gadi.
Nespēju pieņemt, ka man skolā dara pāri manas ādas krāsas dēļ.
Mana mamma maksāja par skolu tāpat kā visi pārējie.
Man bija visas tiesības tur būt, tādēļ beidziet mani aizskart.
Tā es jutos.
Atceros, kā uz skolu atnāca Dons Lets un teica:
"Man vajag bērnus Boba Mārlija videoklipam."
Bobs Mārlijs iet pa ielu,
turot aiz rokas mazu meiteni un zēnu.
Esmu tā mazā meitene.
Jamaikiešiem Bobs Mārlijs bija kā dievs.
Nespēju tam noticēt.
Piedalījos Culture Club videklipā.
Es fanoju par Boju Džordžu. Fanoju par Culture Club.
Domāju, ka Bojs Džordžs bija...
Viņu neuztrauca, ko par viņu domā, kā viņš ģērbās,
ka lietoja kosmētiku, ka viņš kā vīrietis krāsojās. Man patika.
1984. gadā negribēju pēc skolas iet mājās,
tādēļ mēs ar bariņu skolas biedru atnācām uz lielisku māksliniecisku vietu
Londonā, ko dēvē par Koventgārdenu.
Skvērā, ielās skanēja mūzika.
Tur vienmēr norisinājās mākslas pasākumi.
Kāda amerikāņu sieviete man pajautāja, vai esmu modele?
Biju ļoti izbrīnīta, jo dažām manām skolas draudzenēm
bija skaisti, gari, zīdaini mati,
bet es biju tāda, ziniet, nedaudz neveikla...
Es vienmēr gribēju sarauties, jo jutos gara un lamzīga.
Tomēr es paņēmu tās sievietes vizītkarti, bet nezvanīju viņai nedēļām ilgi.
Taču tad es viņai piezvanīju. Viņu sauca Beta Boldta.
BETA BOLDTA MODEĻU ATLASE, KOVENTGĀRDENA
Viņa mani nosūtīja uz provēm.
Manā katalogā bija trīs fotogrāfijas.
Kaut kā jau bija jāsāk.
Neko nezināju par modeles darbu.
Man nebija naudas, lai pirktu modes žurnālus.
Tādēļ es liku lietā visas iegūtās dejošanas prasmes -
palēcienus gaisā, špagatus un visu pārējo.
Martins Breidings bija pagrieziena punkts manā karjerā.
Sākām strādāt, kad viņai bija 15.
MARTINS BREIDINGS FOTOGRĀFS
Viņa savam vecumam bija pārāk nobriedusi - gudra, inteliģenta.
Viņa zināja, kas notiek.
Viņai patika fotografēties. To varēja just.
Tolaik modeles darbs manā ģimenē tika uztverts nievājoši.
Mana mamma nezināja neko no tā, ko es darīju.
Viņš pārdod bildes labdarības nolūkos, ja?
Gribu, lai viņš tās pārdod par iespējami lielāku summu.
Tādēļ labāk, ja esmu atpazīstamāka, jo
nevajadzētu būt jautājumam: "Kas tā par meiteni bildē?"
"Meitene." "Kas tā par sievieti bildē?"
Vajadzētu būt: "Ak, tā taču Sindija Krauforde."
Tādēļ, ja viņš vēlas, lai mati ir saņemti,
bet mēs neuzskatām, ka man tas piestāv,
mums jāuzstāj uz savu.
Tiksimies rīt. Paldies.
Izskatās pēc mazpilsētas, vai ne?
Ir tāda atmosfēra.
Uzaugu Vidējos Rietumos, esmu pieradusi pie sniega un skarbiem laikapstākļiem.
Visi pilsētas bērni,
sasniedzot noteiktu vecumu vai augumu,
vasarā strādāja kukurūzas laukos.
Nācām mājās klāti ar putekšņiem, netīrumiem un kukaiņiem.
SINDIJA
Pirms tikām ielaisti mājā, mamma mūs mazgāja ar šļūteni.
Es uzaugu Dekalbā, Ilinoisā.
Mazā pilsētiņā.
Strādnieku ģimenē.
Domāju, ka man bija ļoti idilliska amerikāņu bērnība
līdz deviņu gadu vecumam, kad manam brālim diagnosticēja leikēmiju.
Pēc gada viņš nomira.
Kamēr brālis slimoja, skaidrs, ka
visa ģimenes uzmanība tika pievērsta viņam.
Kad viņš nomira, kā mēs kā ģimene sērojām?
Mēs ar māsām jutām pašpārmetumus, ka bija jāmirst kādai no meitenēm.
Jo bijām vairākas, bet brālis tikai viens.
Domāju, ka izjutām spiedienu, lai būtu ideāli bērni,
kas man, iespējams, dzīvē ir noderējis.
Vecāki izšķīrās, kad mācījos vidusskolā,
tas bija otrs atgādinājums tam,
ka pasakas dzīvē nemēdz būt.
Mana mamma bija beznosacījumu mīlestības paraugs.
"Ak, tu skolā saņēmi desmitnieku? Lieliski."
"Saņēmi astoņi? Lieliski." "Saņēmi septiņi? Lieliski."
Man nekad nebija septiņi. Nekad.
Taču mans tētis apbalvoja sasniegumus.
Viņš veicināja manu godkāri.
Jo šādi es saņēmu viņa uzmanību.
Nacionālā goda biedrība
Es nekad nejutu, ka izskatījos īpaša vai citāda.
Es nebiju neglītais pīlēns,
tomēr manā skolā skaistās meitenes
bija smalkas karsējmeitenes.
Šāds manā mazpilsētā bija skaistuma etalons.
Moderns gads
Nebiju domājusi par modeles karjeru.
Nezināju pat, ka tas ir īsts darbs.
Nezināju, kā no Dekalbas, Ilinoisas, nonākt uz žurnāla vāka.
"DeKalb NITE Weekly" Kopienas-universitātes izdevums
Taču tad kāds vietējais fotogrāfs palūdza, vai drīkstot mani nofotografēt.
Mans tētis nekādi nesaprata, ka modeles karjera ir īsts darbs.
Viņa skatījumā modeles karjera bija otrs prostitūcijas nosaukums.
Tā nu mēs kopā devāmies uz manu pirmo modeles darba tikšanos.
ČIKĀGA
Aģente novilka: "Es īsti nezinu,
jums uz sejas ir dzimumzīme."
Bet viņa ierosināja: "Uztaisīsim izmēģinājuma foto."
Bildes bija diezgan šausmīgas un diezgan nelietojamas,
vienīgi frizieris manī kaut ko ieraudzīja,
un viņš to parādīja Elite aģentūrai Čikāgā.
Viņi mani uzaicināja uz izmēģinājuma fotosesiju.
Dabūju krūštura reklāmas darbu no Marshall Field's lielveikala.
Apmēram pēc divām nedēļām skolā ieraudzīju,
ka bildes izlīmētas pa visu skolu.
Atceros, bērni centās mani par to izzobot
un likt man kaunēties, bet es domāju:
"Vai viņi zina, ka es ar to nopelnīju apmēram 120 zaļos?"
Man bija vienalga. Manuprāt, labāk nekā strādāt kukurūzas laukā.
ŅUJORKA
Vienā ausī vēl pāris auskaru?
- Tos, mazos. - Jā.
Jā, gribu, lai zināt, šie divi caurumi,
nezinu, kādā leņķī tie ir, taču es tos izdūru 12 gadu vecumā.
Tēva instrumentu kastē es atradu vīlīti...
- Un tu pati izbakstīji. - Beidz.
...es uzasināju auskarus un ar tiem izdūru ausu ļipiņas.
Radīju sev stiprus kreņķus.
Viņa mani nosauca par ieleni.
Jā, mani vecāki bija stingri. Īpaši mana mamma.
Viņi abi emigrēja no Itālijas uz Ontario, Kanādā.
Mani audzināja stingrās itāļu tradīcijās,
bet mani vienmēr interesēja mode.
Biju kā apsēsta ar modi.
Vai zināt, kas tā ir?
Nē, ne tā Bārbija, kuru jūs pazīstat.
Šī ir jaunā Brīnumaino krāsu Bārbija.
Viņas mati spēj mainīt krāsu.
MĒBELES NAV IEKĻAUTAS KOMPLEKTĀ
Manas nabaga Bārbijas,
nez, cik reižu viņas tika apģērbtas un noģērbtas.
Manas Bārbijas bieži precējās.
Es strādāju veikalā.
Mums bija žurnālu stends.
Brīvajā laikā es šķirstīju žurnālus,
un, ja kāds man iekrita acīs,
es šī žurnāla iegādei tērēju savu mazo algu,
lai izgrieztās bildes pieliktu guļamistabā pie sienas.
visas ziņas! lielās pārmaiņas modē un skaistumkopšanā...
Man bija cirtaini mati un ielikti ilgviļņi.
Tad es apgriezu matus virs ausīm,
Šķiet, šādu matu griezumu dēvē par maletu.
Man šķita, ka esmu topā.
Mana mamma saprata, cik ļoti svarīga man bija mode,
tādēļ mamma teica: "Varbūt mēģināsim tikt modeļu skolā?"
Es iemācījos, kā novilkt žaketi... ar vienu roku.
LINDA EVANDŽELISTA - skolniece-modele
Ar vienu roku atpogā pogas, sāc no lejas.
Lai kļūtu par modeli, nav jāiet modeļu skolā.
MODELE DODAS UZ JAPĀNU
Ironiski, ka mani vecāki man ļāva braukt uz Japānu
16 gadu vecumā, noslēdzot modeles līgumu.
Viņi man neļāva doties ar klasi slēpot,
taču ļāva braukt uz Japānu.
DISKO RESTORĀNS
Kad nokļuvu Japānā, pirmais, ko viņi man pajautāja,
bija par kailfoto.
Viņi man gribēja noņemt visus mērus
un mani izģērbt.
LINDA EVANDŽELISTA
Atbildēju: "Nupat izveidoju savu darba failu, tajā ir visi izmēri."
Es negribēju izģērbties.
Nespēju sevi savaldīt.
Man nevajadzēja turp vienai braukt.
Es atgriezos mājās.
Es atmetu to domu, bet tad mana modeļu aģentūra
uzstāja, lai piedalos konkursā Miss Teen Niagara.
Man konkursā neveicās, taču skatītāju rindās bija modeļu atlases aģents.
Mani iepazīstināja ar Džonu Kasablankas.
Mani ieraugot, viņš teica:
"Oho, tu izskaties pēc Džoannas Sivierenses."
Es gandrīz nogāzos augšpēdus, jo es viņu dievināju.
Viņš teica: "Labprāt ar tevi strādāsim.
Tev būtu jānomet divi kilogrami.
Un... pamēģināsim."
Džons Kasablankas bija ārkārtīgi šarmants vīrietis.
Viņš bija modeļu aģentūras Elite vadītājs.
Varēja redzēt,
ka viņš, ziniet, bija apburošs puisis.
Domāju, ka pirms ar viņu iepazinos, viņš satikās
ar kādu mana vecuma vai gandrīz mana vecuma meiteni.
Es viņu šādi neuztvēru. Man viņš bija aģents.
Vidusskolas pēdējos gados aģentūra Elite mani pieteica
konkursam Look of the Year.
Tas ir kas līdzīgs modeļu atlases konkursam.
Mēs ar vēl apmēram 200 jaunām sievietēm bijām Akapulko,
tas vairāk bija kā skaistumkonkurss.
Mani sauc Sindija Krauforde, esmu no Čikāgas, Ilinoisā.
Tomēr šeit neprasīja nekādu talantu.
Šis ir konkurss prieka pēc, skaistuma svinēšanai.
Vērtēšana notiek visu laiku.
DŽ. KASABLANKAS MODEĻU AĢENTS
Tevi visu laiku vēro.
Jo būt modelei nozīmē būt cilvēkam,
kurš vienmēr spēj izskatīties lieliski.
Tagad, uz to atskatoties, šķiet, tas nebija pieņemami,
bet tolaik tas šķita normāli, kā parasta atlase.
Mēs apbraukājām visu pasauli, atradām un savācām jūs,
atvedām jūs šurp, un mēs ceram, ka šis ir tikai sākums
grandiozai Elite modeļu karjerai,
ceram, ka kopā nopelnīsim daudz naudas
un gūsim panākumus.
Es tiku pirmajā desmitniekā.
Meitenēm no pirmā desmitnieka intervijā jautāja:
"Vai gribēsi pamest skolu?"
"Vari pārvākties uz Ņujorku?" un tā tālāk.
Joprojām mācījos vidusskolā, nebiju gatava pamest, to pateicu.
Atgriezos vidusskolā.
Mācības man padevās labi, kļuvu par vienu no labākajiem absolventiem.
Stāsts par Dekalbas vidusskolas skolnieci
Es pieteicos Ziemeļrietumu universitātē
un saņēmu stipendiju ķīmijas inženierzinātņu studijām.
Tajā vasarā pirms studijām koledžā, Elite mani uzaicināja uz Ņujorku,
un es devos tikties ar fotogrāfu Patriku Demaršeljē.
Viņš teica: "Labi. Nosūtīšu viņu uz Romu,
bet vēlos, lai viņa nogriež matus."
Kopā ar aģentūru izlēmām, ka tas nav tā vērts.
Mēs atbildējām: "Nē, viņa negriezīs matus."
Viņi teica: "Labi. Mēs viņu tik un tā ņemam."
Biju tik satraukta.
Tā bija lieliska iespēja.
Pirmajā vakarā
viņi uz manu istabu atsūtīja frizieri "aplīdzināt" man matus.
Mani saķemmēja, uztaisīja zirgasti un, neko nejautājot, zirgasti nogrieza.
Es biju šokā.
Sēdēju Romas viesnīcā uz grīdas un raudāju.
Ja man jautā, kādēļ nekad negriežu matus, tad šis ir tas iemesls.
Šī man bija liela trauma.
Sveiki visiem! Man šeit klājas labi.
Pilsēta ir skaista, ir daudz ko redzēt.
Par spīti iebildumiem man apgrieza īsu matus.
Es jutos ļoti... Mani neuzskatīja par cilvēku,
kuram ir teikšana par savu likteni.
Nebija tā, ka man nepatiktu mani īsie mati,
taču es nebiju vēlējusies tos nogriezt īsus.
Ja šāda ir modeles sūtība, tad es tai neesmu gatava.
Ap modelēm virmo daudz mītu,
ROBINA GIVANA ŽURNĀLISTE
un šo mītu uzdevums ir noslēpt modeļu cilvēciskumu.
DŽORDŽA PLETA LAINZA FOTOGRĀFIJA
Atskatoties uz modeļu pasaules vēsturi,
redzam, ka modelei pamatā bijusi dzīva drēbju pakaramā loma.
Viņas tika uzskatītas par manekeniem.
Modeles, kā likums, klusē,
un viņu darbs ir likt visam izskatīties viegli, bez piepūles.
Bieži vien viņas vārds nebija zināms.
Man paveicās būt modelei, strādāt modes skatēs, bet vienmēr strādāju pilnu slodzi.
B. HARDISONE MODELE / BIJUSĪ AĢENTE
Bija daudz citu modeļu, kuras bija slavenas,
MAIKLS KORS DIZAINERS
tomēr vairums no viņām bija slavenas tikai drukātajos medijos.
Minēsim kaut vai Tvigiju sešdesmitajos gados
vai Lorēnu Hatoni septiņdesmitajos.
Manuprāt, modeļu tipi atspoguļoja...
T. OLDHEMS DIZAINERS / RADOŠAIS DIREKTORS
...vīriešu idejas par ideālo sieviešu izskatu.
Viņas bija blondas, piemēram, Šerila Tīgsa vai Kristija Brinklija.
Krāšņas sievietes, bet, ziniet, viņas
no 3 metru attāluma visas izskatās vienādas.
Domāju, ka modes industrija radījusi šarma un seksualitātes ilūziju,
jo tev nav jāzina, ka, iespējams, tai modelei,
kura simbolizē šo idealizēto sievieti,
ir tikai 17 gadu.
Modeļu galvenais pienākums bija...
DŽ. BEKERE MODES ŽURNĀLISTE
...pārdot zīmolus.
Vai noteikti pārdot žurnālus.
Manuprāt, spiediens bija neiedomājams.
Tev bija jāiegūst lieliskas bildes vai jānostrādā modes skatē
un nākošajā dienā jābūt nevainojamai.
Šādi?
Nē, nedaudz vairāk. Labi. Ierakstām.
- Uzdošu viņai jautājumu. - Labi.
Cik svarīgas jūsu koptēlā ir skropstas?
Ļoti svarīgas.
Bez skropstām tēls izskatās nepabeigts.
Vai komunikācijā izmantojat skropstas?
- Jā, ja ko vēlos. - Kā?
- Atvainojiet? - Kad kaut ko vēlos.
Mirkšķinot skropstas vairojas šarms.
Vai tā bija laba atbilde?
Es nedomāju, ka esmu skaista.
Domāju, ka esmu glīta.
Zināju, ka esmu gara.
Un es biju tieva, ļoti tieva.
Tādēļ domāju, ka man bija gandrīz visi dotumi būt modelei.
PARĪZE
Šķiet, man bija gandrīz 19 gadu, kad devos uz Parīzi.
Man teica, lai nedaudz pamānos par savu vecumu.
Man bija darba piedāvājumi, bet no zemākā gala.
Savā darbā es izpildīju visas prasības.
Vai tas bija dizainers, vai fotogrāfs...
...es vēlējos, lai viņi būtu apmierināti.
KARLS LĀGERFELDS DIZAINERS
Kur ir Linda?
Linda Evandželista ir šeit.
Es ļoti agri piedalījos Chanel skatē.
- Vai ir labāk? - Jā.
"Mazā"!
Neesmu maza.
Linda, tev vajadzēs sataisīt matus zemāk.
- Tiešām? - Frizūras dēļ?
Tajā laikā es vēl nebiju sevi atradusi.
Es jutos nedaudz kā viltvārde.
Linda, ej tur, es paskaidrošu, kas jādara.
Angliski vai franciski?
Kādā valodā tev jārunā?
Angliski.
Nedaudz franciski. Labi.
Bet es tik ļoti gribēju tur būt.
Tik ļoti vēlējos būt tur.
Mana aģente uzskatīja, ka man atkal jāsāk no sākuma,
jo mans fails ne uz vienu neatstāja iespaidu.
elite+ Parīze
Domāju, ka izskatījos neveikli.
Biju domājusi, ka izprotu modi, taču izrādījās, ka nē.
Daudzi man teica, ka var izveidot labu karjeru trīs gados.
Es nostrādāju trīs gadus.
Kad devos uz kastingu pie Pītera Lindberga,
portfolio neņēmu līdzi.
Un viņš mani pieņēma.
Es cenšos sievietēm izrādīt cieņu,
P. LINDBERGS FOTOGRĀFS
nepārveidojot viņas par pārkrāsotām lellēm.
Vienkārši ļauju viņām būt pašām un strādāju ar viņu personību.
Kad atrodu kādu jauniņo, ar ko strādāt,
viņai jābūt personībai, saprotiet?
Es to neizveidošu. Viņai ar to jānāk.
Un tieši tas beigās arī bildē paliek. Viņas iekšējā būtība.
Lindbergs bija sava aroda meistars.
F. BARONS RADOŠAIS DIREKTORS
Atstrādāta tehnika līdz pēdējam milimetram,
vēršot savu kameru pret kādu sievieti.
Viņa bildēm piemita tipiska ģermāņu, ziemeļnieciska estētika.
Tāds vācu industriālais stils.
Vienmēr melnbalts.
Pīters bija pirmatnīgs un atmosfērisks.
G. KODINGTONE BIJUSĪ RADOŠĀ DIREKTORE
Viņa fotogrāfijas bija ļoti drosmīgas.
Uzskatu, ja kāds spēja notvert manu īsto būtību,
tad tas bija Pīters Lindbergs.
Tās bija bildes, kuras manī radīja vislielāko diskomfortu,
jo visgrūtāk ir būt pašai.
Mums viesos ir jaunas modeles.
Naomi, kas viņu padara par labu vāka meiteni?
Apbrīnojama personība, turklāt viņa ir ļoti skaista.
Neticami profesionāla.
Jau 15 gados viņai uz sesijām līdzi ir viss nepieciešamais -
rotaslietas, kosmētika un viss pārējais.
Aģents teica: "Sūtīšu tevi uz žurnālu Elle",
jo mani gribēja nosūtīt uz Ameriku.
Es izjutu spēcīgu vainas sajūtu.
Mana mamma nezināja neko no tā, ko es darīju.
Mana mamma ir dzimusi Jamaikā,
viņa ieradās Anglijā trīs gadu vecumā.
Mamma man bija mātes un tēva vietā.
Domāju, ka lielā mērā manas uzņēmības pamatā
bija fakts, ka uzaugu bez tēva.
Vienmēr biju vēlējusies, lai mamma ar mani lepojas.
Zinu, cik smagi viņa strādāja un man ziedojās.
Tā nu es devos mājās un saņēmos pateikt mammai.
Viņa bija nikna.
Ne tādēļ viņa bija mani skolojusi,
visus šos gadus apmaksājusi manu izglītību.
Un tagad es vienkārši vēlos būt modele?
Tomēr viņa piekrita. Taču mamma nevarēja man doties līdzi,
jo viņa gaidīja manu brāli.
Tā nu 14. aprīlī es devos uz Ņūorleānu.
ŅŪORLEĀNA
Tolaik Naomi bija ļoti atsaucīga.
Tas bija viņas pirmais lielais darbs. Liels piedzīvojums.
VASARAS PLĀNI
Mēs izveidojām divus stāstus - vienu pludmalē
un otru stāstu ar nosaukumu "Zemes meitenes."
Fotografējot šo bildi, mēs bijām vergu plantācijā,
seši baltie cilvēki un melna meitene.
Tas bija pirms 30 gadiem. Cita pasaule.
Mana mamma nervozēja.
Pirms aizbraukšanas runājām.
Viņa man izstāstīja par rasismu Amerikā.
NOGALINIET VIENS OTRU DZĪVOJIET KOPĀ
Viņa man izstāstīja par dienvidiem, par Kukluksklanu.
Saprotiet, to mēs Anglijā zinājām par dienvidiem.
Es sāku saprast kultūras atšķirības
un zināju, ka būs smagi jāstrādā, lai mani pieņemtu.
Nevarēju atgriezties mājās kā nopērts suns,
sakot, ka man neizdevās, ka padevos.
Nekādā ziņā.
Biju nolēmusi cīnīties un iet tālāk.
Apmēram pēč četriem mēnešiem pēc britu Elle fotosesijas
uz Londonu atbrauca kaut kādi cilvēki,
jo bija padzirdējuši par jaunu melno meiteni.
Bija tāda sajūta: "Oho, viņi lido uz Angliju, lai satiktu mani?"
Man Londonas austrumos bija studija...
DŽ. GALIANO DIZAINERS
...tur ieskrēja viens draugs, sakot: "Tev jānāk.
Tev jāredz šī meitene. Jāapskatās.
Viņai ir tikai 14 vai 15 gadi." Modeļu skola vai kas tamlīdzīgs.
Tad pirmoreiz redzēju Naomi darbā. Šķiet, tas bija britu žurnālam Elle.
Viņa ir uzkrītoša.
Izteikti uzkrītoša.
Kā magnēts.
Sieviete, kura viņu atklāja, sazinājās ar mani, sakot:
"Ir kāda meitene, par kuru tev jāparūpējas."
Naomi bija ļoti cieņpilna un ļoti, ļoti klusa.
Viņa atstāja lielu iepaidu.
Man paveicās satikt ļoti labus cilvēkus.
Ailīna Forda sāka braukāt uz Londonu,
cenšoties pierunāt manu mammu, lai ļauj man parakstīt līgumu.
Man patika Ailīna Forda.
Prātā nāk viņas vecmodīgais...
vecais, tradicionālais modeļu aģenta darbības veids.
- Jā. - Viņa bija korekta.
Manuprāt, viņa bija korektākā no visiem.
Kādā ziņā viņas pieeja bija savādāka?
Patika, kā viņa rūpējās par meitenēm.
- Skaidrs. - Dzīvojām pie viņas,
un ziniet, viņa spēja nomierināt mūsu vecākus.
Tolaik Ņujorkā bija divas lielas aģentūras.
Bija Ford, kas piederēja Ailīnai Fordai.
Viņa bija ļoti kārtīga
un sagaidīja no savām "meitenēm" atbilstošu uzvedību,
uzturoties viņas mājā.
Otra bija Elite. Tajā aģentūrā valdīja pavisam cita gaisotne.
Viņi nepretendēja uz vecāku lomu
un nevēlējās būt mūsu vecāki.
Viņi neuzņēmās par mums atbildību. Viņi bija aģenti.
Nejutu, ka aģentūra man ir kā otri vecāki.
Man bija 20 gadu.
Biju pametusi koledžu, lai strādātu par modeli Čikāgā, tas bija lieliski.
Pelnīju tūkstoti dolāru dienā.
Sindija Krauforde IZCILA ĀDA, KĀJAS UN MATI
Galvenā lieta bija katalogs.
Tur bija viens ietekmīgs fotogrāfs, Viktors Skrebneski.
Viņš bija lielā zivs mazajā dīķī.
Viktors noteikti bija mans pirmais mentors modes industrijā.
Viņš mani dresēja: "Izstiep labo roku, pacel plecu."
Kad Viktors teica: "Nekusties," nedrīkstēju kustēties.
Es apņēmos: "Labi, nekustināšu ne muskuli."
Pāris reizes tur pat noģību, īpaši pirms pusdienām.
Ja esi badā, tu noģībsi.
Tad tevi pieceļ un tu visu darīsi vēlreiz.
Nebija tā: "Tu esi tik skaista, mēs tevi bildēsim."
Bija: "Tavs darbs ir palīdzēt man pārdot šo žaketi."
Doma bija: "Visi esam šeit, lai pārdotu šo žaketi."
Tieši no Dekalbas Ilinoisā, sagaidiet Sindiju Kraufordi.
Viņai vienmēr bijis šāds augums?
Piecelies uz brīdi. Lūk, to es saucu par augumu.
Vai viņai bija jāiziet apmācības periods?
Ar Sindiju bija psiholoģiski daudz--
Viņa nebija pārliecināta, ka vēlas būt modele.
- Biju kā kustamais īpašums. - ...garīgā noturība.
Vai kā bērns, kuram jāzina sava vieta.
Skatoties uz to šodienas acīm, dzirdot Opru sakām:
"Piecelies un parādi savu augumu."
"Parādi, kādēļ esi tā vērta, lai būtu šeit."
Tobrīd to neapzinājos, tikai tagad atskatoties,
saprotu: "Ak Dievs, tas tiešām bija nepieņemami."
Jo īpaši no Opras.
Viņas godkāre pamazām pieaug.
Viņa sāk apzināties, par ko varētu kļūt. Es saku,
DŽ. KASABLANKAS ELITE MODEĻU AĢENTŪRA
ja gribēs, viņa var kļūt par labāko modeli.
Es Čikāgā jutos labi, pilsēta mani nenomāca.
Man bija savs dzīvoklis. Varēju aizbraukt apciemot māti.
Ar Viktoru Skrebneski man bija droša situācija.
Strādājot ar viņu, pelnīju labu naudu.
Viktors zina labāk Sindijas Kraufordes pārvērtības
Man piedāvāja darbu Bali, tas bija 10 dienu ceļojums.
Čikāgā modeļa darbs noritēja turpat, uz vietas.
Mēs reti kaut kur izbraucām vai ceļojām, vai darījām ko citu.
Vienā no tām desmit dienām man bija jābūt Skrebneski studijā.
Visa diena studijā 9.00 apakšveļas daļa
Lūdzu: "Varat mani uz dienu palaist, lai tieku uz Bali?"
Viņi teica: "Nē."
Viņi ne tikai teica "nē", bet arī, ja es atcelšot
šo nelielo kataloga projektu, viņi nekad mani vairs nepieņemšot.
Es strādāju četras piecas dienas nedēļā, galvenokārt ar Viktoru.
Viņi bija mans maizes darbs.
Es pelnīju vairāk nekā maniem vecākiem sapņos rādījās.
Kad biju maza, mums vienmēr pietrūka naudas, lai izklaidētos.
Kad mani vecāki izšķīrās,
es redzēju, kā mans tēvs dažkārt izmantoja naudu, lai manipulētu ar māti.
To redzot, domāju: "Ar mani tā nenotiks."
Kad kļūsti pieaudzis,
tu zini, kad ir svarīgi kaut ko teikt, un kad nē.
Es atcēlu to darbu. Uz desmit dienām aizbraucu uz Bali.
Tā viss beidzās.
Viņš nekad mani vairs neņēma.
Ja strādāji par modeli Čikāgā,
un nesadarbojies ar Viktoru Skrebneski,
tas bija kā kritiens karjerā.
Labi, es izmēģināšu spēkus Ņujorkā.
ŅUJORKA
Veidosim divas vāka bildes - galveno vāku,
75. jubilejas vāku, un vēl vienu vāka bildi tiešsaistē.
Labi.
Vari pietuvināt roku kaklam?
Jā. Tagad pievilkšu tuvāk.
Skaisti. Varbūt pietiek.
Šādi. Šī ir labāka, ne?
- Ak Dievs. - Burvīgi.
Jēziņ, tik laba bilde.
Kristija arī izskatās apbrīnojami.
Es nevēlos-- Mēs to nofotografējām?
Kristija Tērlingtone pirmoreiz būs uz Cosmo vāka.
Par trīs stundu pucēšanos un 15 minūšu pozēšanu
viņai kabatā ieripos 500 dolāri.
Neslikti meitenei, kura nupat beigusi vidusskolu.
Modeļu darbā tu mācies procesā, mācies, skatoties un vērojot.
Nav tādas īstas apmācības.
Mūsdienās visa burvestība notiek pēcapstrādes procesā.
80. gados un 90. gadu sākumā burvestība notika
tajā brīdī, kad atskanēja klikšķis.
Nekustīgs attēls ir svēts.
Mēs varējām uzņemt simtiem kadru, lai iegūtu īsto.
COSMOPOLITAN
Mēs redzējām to, ko izveidojām.
Kāds ar makšķeres auklu turēja svārku malu.
Varbūt aiz jostas bija aizbāzta
kolas bundža, lai nostieptu vidukli...
Izmantojām šos trikus, bet gaisma?
Fotogrāfi nopietni piestrādāja pie gaismas,
jo tolaik nebija retušēšanas.
Nekad nevarēja zināt, kā izskatīsies bilde,
kamēr to neieraudzīji žurnālā.
Astoņdesmito gadu bērniem nebija interneta.
M. MUSTO ŽURNĀLISTS
Bija tāda lieta kā žurnāli.
Mums nebija instagrama.
E. ENINFULS, BRITU VOGUE REDAKTORS
Mums nebija feisbuka.
Mums bija žurnāli.
Tolaik žurnāli kalpoja par galveno līdzekli, kā nokļūt citā pasaulē.
Mums bija cilvēki, kuri noteica, kādai jābūt kultūrai.
Žurnāls piesaista tādu lasītāju,
kurš interesējas par apģērbu,
dodas uz veikalu to iegādāties.
K. SERFA DEDUDZELE STILISTE / MĀKSLINIECISKĀ DIREKTORE
Bazaar ir stils, Vogue ir stils,
Elle ir stils.
Nezinu, kā to aprakstīt.
Taču tie visi ir dažādi.
Harper's Bazaar bija ļoti smalks.
Pie žurnāla Elle strādājām ātri.
Tas bija iknedēļas izdevums!
Jo mode ir strauja, saprotiet?
Vogue vienmēr bijis modes žurnālu kroņa dārgakmens.
Vogue bija ļoti starptautisks.
Amerikāņu Vogue bija kā Bībele.
T. BLENKSS THE BUSINESS OF FASHION ŽURNĀLISTS
Manuprāt, ikviena modele vēlas iekļūt Vogue.
A. VINTŪRA AMERIKĀŅU VOGUE REDAKTORE
Tas palīdz karjerai. Palīdz iegūt reklāmas līgumus.
Tas papildina modeles profilu.
Bez naudas ir vēl kāds iemesls, kādēļ meitenes vēlas strādāt ar Vogue.
Atceros, mani uzaicināja strādāt ar amerikāņu Vogue Sv. Bārtsa salā.
Meitenei no mazpilsētas Bārtsa sala
bija kā svētlaime.
Un no tās fotosesijas mani uzaicināja bildēties Vogue vākam.
Mums nekad netika garantētas vāka bildes.
Tolaik... tas saucās "vāka bildes mēģinājums".
Tu atnāc, uztaisi dažus kadrus,
tad viņi apskatās un saka:
"Jā, šī der," vai "Nē, šajā bildē labāk iederas cita."
Un tu gandrīz mēnesi esi neziņā,
vai tevi izvēlējās, vai nē.
Būt uz Vogue vāka bija mans sapnis.
Jebkura Vogue. Vienalga, kura Vogue. Jebkura Vogue.
Mans pirmais Vogue vāks bija itāļu Vogue.
Atceros, man patika, kā izskatījos spogulī.
Kad devos uz sesijas vietu, jutos kā princese.
Itāļu Vogue jebkur nevarēja dabūt,
tādēļ, atgriežoties mājās,
pagāja ilgs laiks, līdz ieraudzīju žurnālu,
jo to tiešām ilgi nevarēju atrast.
Mans otrais Vogue vāks bija lielāks darījums.
Tādā nozīmē, ka vairāk cilvēku to ievēroja. Tas bija britu Vogue.
Šodienas skatījumā es biju tik jauna.
Nespēju pat noticēt, ka esmu uz Vogue vāka.
Tolaik man laikam bija 17.
To fotografēja Patriks Demaršeljē.
Donna Karan bija tikko laidusi klajā jauno zīmolu.
Tas bija vāka stāsts, kurā man mugurā bija viņas pirmā kolekcija.
Pēc fotosesijas beigām mēs uzņēmām portretu,
man bija pieaudzēti mati, tādēļ tie bija ļoti gari.
Un mēs uzņēmām, ziniet, to portretu,
kurā es klasiski sevi piesedzu.
Manas rokas virzījās nedaudz zemāk, zemāk.
"Vari novietot rokas nedaudz zemāk?"
Atceros, ka biju pašapzinīga,
taču nejutos slikti.
Tajā fotosesijā jutos labi.
Tajā brīdī jutos skaista.
Patriks ne mirkli man nelika justies neērti,
bet atceros, ka domāju:
"Ak Dievs, man nevajadzētu-- Man to nevajadzētu darīt."
Rezultātā tā bilde nokļuva uz žurnāla Photo vāka,
kuram nebija milzīgas tirāžas,
bet es nodomāju: "Svētā debess!",
jo nezināju, kur bilde nonāks,
taču necerēju, ka tā būs uz žurnāla vāka.
Nedomāju, ka ir noteikts vecums,
kurā vari bildēties kaila.
Nebija neviena, kurš to uzraudzītu vai regulētu.
Nevaru teikt, ka es visu laiku biju tik zinoša šajā jomā,
bet atceros, ka daudz vēlāk mamma teica:
"Tev viss būs kārtībā.
Es zināju, ka tev ir galva uz pleciem,
un tev viss būs labi."
Bet nezinu, vai bija kādas garantijas, ka viss būs labi.
Bija vienkārši... "Ej." "Lai veicas."
Sindija Krauforde ir atpazīstamākā un pelnošākā slavenība.
Vīrietim noteikti pasistu pa plecu un teiktu: "Malacis."
"Par mazāk nekā 10 000 USD dienā nekāpšu ārā no gultas."
Tā ir tikai puse, tiešām.
Kādu dienu visam pienāks gals.
Tulkoja: Eva Bērziņa