Laipni lūgti Ņujorkā, pasaules galvaspilsētā.
Atceros, kad ierados Ņujorkā,
braucot no lidostas, varēja redzēt pilsētas apveidu,
un tas bija elpu aizraujoši! Šī enerģija.
Tas bija kas vairāk nekā biju iedomājusies.
Ņujorkā kūsāja dzīvība.
Cilvēki ielas stūrī dzied.
Dejotāja būdama, pirmais, ko vēlējos izdarīt,
bija aiziet uz Alvina Eilija deju skolu.
ALVINA EILIJA AMERIKĀŅU DEJAS TEĀTRIS
Ņujorka bija dzīvības pilna, tā enerģija bija neaptverama.
Man šķita, ka Ņujorka ir pasakaina.
Tai piemita neliels izslavētais skarbums.
Ielās bija daudz grafiti, īpaši centrā.
Aiziet, dodamies uz Limelight.
Man patika, ka dodoties izklaidēties, visi saposās.
Tā tam arī jābūt!
Mums bija paredzēts kopā pavakariņot...
Mums patika doties uz Taimskvēru pirms Taimskvērs tika attīrīts.
DEJOJOŠĀS MEITENES
Kad tur bija videokabīnes, mēs turp negājām,
bet es tikai saku, ka Ņujorka bija citādāka.
Nedaudz noplukusi... Bija jautri.
Mans laiks Ņujorkā, modes pasaulē,
man tiešām šķiet, ka tas bija zelta laikmets, bet...
ja tā nebija, nesakiet to man. Nesagraujiet ilūziju.
KRISTIJA SINDIJA LINDA NAOMI
Kā man izdodas?
Jums izdodas lieliski!
Paldies!
Kad nokļuvu Ņujorkā,
man bija 20 gadi.
Biju jau dzīvojusi Čikāgā, tādēļ zināju lielpilsētas dzīvi,
taču Ņujorkai piemīt unikāls šarms.
Atceros, kā mēģināju braukt ar metro, taču nedaudz baidījos.
Centos apstādināt taksometrus.
Dažkārt tie apstājās, dažkārt nē,
un es nekādi nespēju saprast, kādēļ tā, līdz kādu dienu apjēdzu,
ka taksometram jābūt iedegtai jumta numura zīmei.
Vairākas reizes stāvēju ar izstieptu roku Ņujorkas ielās,
bet taksometri man traucās garām.
Tad Kristija izstiepa roku, un taksometri apstājās.
Šoferis saka: "Uz Bruklinu nebraukšu."
Nodomāju: "Kādēļ viņš tā saka?"
Nesapratu līdz brīdim, kamēr Kristijai bija jānostājas man priekšā,
lai dabūtu man taksi, ar ko braukt uz darbu.
Man tas viss bija jaunums.
Bija aizraujoši. Bija izaicinoši.
Apstājieties pie mums... Jūs mūs iepriecinājāt.
Man bija ļoti laba draudzene, vizāžiste,
un viņa man ļāva pārnakšņot pie sevis uz dīvāna.
Pēc apmēram trim mēnešiem viņa saka:
"Domāju, ka tev vajadzētu pameklēt dzīvokli."
Dabūju savu pirmo dzīvokli, kad man vēl nebija 18,
un tūdaļ pat tajā ievācos.
Tas bija liels studio tipa bēniņu dzīvoklis,
bet ledusskapī nebija ne asakas, un arī dzīvoklis bija bez mēbelēm.
Es nepārtraukti strādāju, bet aģentūra savāca lielu daļu ienākumu,
tāpat bija jāmaksā īre un vēl daudz kas cits.
MĪĻI
Mēs ar Kristiju dzīvojām kopā. Bijām istabas biedres.
Mēs mēdzām muļķoties, smējāmies, priecājāmies un...
- mums visām kopā bija forši. - Jā...
Viņas ir manas māsas.
FASHION AVĒNIJA 7. AVĒNIJA
Kad sāku strādāt Ņujorkā,
mana nodarbe ļoti līdzinājās
standarta biroja darbam.
Gluži kā film ā Working Girl.
AZEDĪNS ALAIJA 1987. GADA PAVASARIS
DIAPOZITĪVS RALFS LORĒNS
Man pašai bija jāizcīna sava vieta zem saules.
Mamma un tētis mani neuzturēja.
Piemēram, ja es īrēju dzīvokli un nespēju par to samaksāt, ko tad?
Mani izliek no dzīvokļa, braucu mājās.
Man nebija drošības spilvena,
un tas manī radīja dzinuli, tādēļ es rīkojos.
Frančesko Skavullo paņēma mani uz Cosmopolitan.
Es viņam patiku, jo atgādināju viņam Džiju.
DŽIJA 1979
Džija bija daudzu fotogrāfu iecienītākā modele,
tādēļ mana aģentūra teica: "Mums ir mazulīte Džija."
SINDIJA 1985
Tās meitenes strādāja smagi,
un strādāja nepārtraukti.
Viņas radīja iespaidu,
ka vēlas vairāk nekā ir,
un viņās bija tas dzinulis...
ANNIJA VELTRI BIJUSĪ MODEĻU AĢENTE
...visu laiku kļūt labākām.
Viņas nepārtraukti bija meklējumos,
gribēja ko vairāk, bija zinātkāras un zinošas,
enerģijas pārpilnas.
- Kad tas būs? Šovakar? - Jā.
- Lieliski. - Ja tu tik vēlu vēl negulēsi, 00.30.
- Ak, nē. - Ak, nē! Jā!
Rīt agri jāstrādā. Nedomāju, ka palikšu nomodā.
Kamēr vēl nopietni nestrādāju ar Vogue,
es teicu redaktoriem :
"Vēlos strādāt ar Stīvenu Maizelu, vai varu?"
Un atceros, ka Pollija Mellena man atbildēja:
"Nudien nedomāju, ka tu esi viņa tips."
Es pajautāju: "Ko tu ar to domā?"
Stīvens ir viens no diženākajiem mūslaiku māksliniekiem,
jo viņš varēja uzmest skatienu modelei...
E. ENINFULS GALVENAIS REDAKTORS, BRITU VOGUE
...un viņš tai modelei redzēja cauri, saprata, kas no viņas iznāks.
Kad sākām kopā tusēt,
mēs ar Stīvenu gājām izklaidēties
un ar Polaroid fotoaparātu uzņēmām bildes...
ANNA SUĪ DIZAINERE
... un jau tad bija redzams, ka Stīvenam ir ķēriens.
Viņš mēdza kādu ievērot,
un tad lika viņiem pozēt tā, kā viņš bija iedomājies.
Viņam bija tāda vīzija.
Stīvens sāka fotografēt
80. gadu pašā sākumā.
STĪVENA MAIZELA FOTOGRĀFIJA
P. KAVAKO STILISTS / MĀKSLINIECISKAIS DIREKTORS
Un viņam 23. ielā bija studija.
Mēs to mēdzām dēvēt par "Klīniku",
jo meitenes tur gāja, un Stīvens viņām mācīja pozēt.
Meitenes pilnībā mainījās,
un tās, kuras bija lieliskas, iznāca ārā kā zvaigznes,
j o viņas izmantoja iespēju, visu apguva.
Viņas gribēja mācīties.
Stīvenam Maizelam studijā bija spogulis, kurā modelēm lūkoties,
ļaujot modelēm...
F. BARONS RADOŠAIS DIREKTORS
...pacelt savu profesionālo latiņu,
jo tā viņas redzēja, vai kāja nolikta pareizi, vai nē.
Es atceros...
kad mani pirmo reizi pasauca strādāt pie Stīvena Maizela.
Es ļoti cerēju, ka Stīvenam iepatikšos.
Viņš teica: "Vai proti defilēt? Plašiem soļiem?"
Es atbildēju: "Jā."
Viņš jautāja: "Domā, ka spēsi to paveikt precīzi, fokusējoties?"
Es atbildēju: "Jā."
Es to darīju vēlreiz un vēlreiz.
Tāds bija mūsu attiecību sākums.
Mums visām bija jākļūst par procesa sastāvdaļu.
Man tā bija kā skola.
Viņš arī vienmēr bija ļoti taktils.
Mēdza pienākt, pieskarties matiem.
Palīdzēja uzklāt kosmētiku.
Tā bija tāda maza ražotnes gaisotne, kurā mēs darbojāmies.
Atnācām uz studiju un, ja mums nebija plāna,
ko darīt, mums visām bija
jāstrādā kopā un jāizdomā, ko izveidot,
kā tas izskatīsies.
Tā bija pastāvīga veidošana, izjaukšana un veidošana no jauna.
Viņš tiešām uzņemšanas laukumā radīja ļoti intīmu un drošu vidi.
Bija sajūta, ka viņš rūpējas.
Man bija sajūta, ka viņš uztraucās, vai jūtos ērti,
un viņš ievēroja, kad nejutos labi, pat ja neko neteicu.
Tā bija īpaša, tāda kā ģimenes saikne.
Kad tiku strādāt pie Stīvena Maizela amerikāņu Vogue, man bija 16.
Viņa ieradās, viņas kājas jau bija tikpat garas kā tagad,
trīs metri.
K. S. DEDUDZELE STILISTE / MĀKSLINIECISKĀ DIREKTORE
Stīvens viņu uzreiz iesauca par Bembiju, jo viņa tā izskatījās.
Viņa bija ļoti kautrīga, bikla.
Viņa tāda nemaz nav, bet ne par to ir runa.
Viņa bija dejotāja, tā nu viņa lika lietā kājas un augumu.
Cenšos atcerēties.
Pirmās bija deju bildes, bet nezinu, vai tās šeit iekļautas.
Strādāšana ar Stīvenu Maizelu ir kā izglītošanās.
Viņš tevi veido tik izsmalcinātā veidā,
ka tu pat nesaproti: "Kā viņš no manis to dabūja gatavu,
jo es pat nezināju, ka tas manī ir."
Man paveicās, ka satiku šo brīnišķīgo cilvēku,
mēs aizvien esam kā ģimene, es viņu no sirds mīlu.
Manā uztverē mēs izvēlamies savu ģimeni.
Es neesmu satikusi savu tēvu,
piedzimu mammai 17 gadu vecumā.
Šķiet, viņam bija tikpat.
Tā pamestības sajūta...
Mamma nekādi nespēja manī šo sajūtu mazināt.
Domāju, ka tas lielā mērā arī radīja manī šo dzinuli.
Tas, ka manā dzīvē nebija tēva personības.
Taču tad man paveicās.
Kad man bija 16, es strādāju Parīzē, dzīvoju viena.
Kādu dienu man nozaga maku
kopā ar visu naudu.
Tajā bija ceļojuma čeki. Mamma man tos bija iedevusi.
Aizgāju vakariņās ar kādu modeli, jo viņai bija manis žēl,
un tieši tad iepazinos ar Azedīnu Alaiju.
Azedīns Alaija bija ļoti noslēpumains dizainers.
DŽ. BEKERE MODES ŽURNĀLISTE
Azedīnam ļoti patika apspēlēt sievietes veidolu.
Visa pamatā ir sievišķība.
A. ALAIJA DIZAINERS
Nezinu, nevaru nosaukt konkrēti.
Viņa apģērbi bija ļoti pieguļoši, ļoti seksīgi, ļoti pavedinoši.
Dažos šajos apģērbos ir tāds arhitektūras piesitiens.
Bet ļoti ērti. Tie kustas līdz ar tevi.
Viņš bija ārkārtīgi jauks vīrietis.
Viņš nerunāja angliski. Es nerunāju franciski.
Bet kaut kāda sapratne izveidojās.
Viņš iedeva man apģērbu,
palūdza man to uzvilkt,
lai redzētu, kā viņa apģērb s uz manis izskatās.
Es to uzvilku,
un viņam patika, kā izskatās.
Tad viņš pajautāja, kur es dzīvoju, es atbildēju, ka viesnīcā Hotel Lenox.
Viņš prasīja: "Kur ir tava mamma?"
Teicu: "Mamma ir Londonā."
Mana mamma runā franciski.
Viņš teica: "Piezvani viņai."
Tā nu es piezvanīju mammai, un viņi aprunājās.
Viņš pateica mammai, ka viņš par mani parūpēšoties,
ka viņš man sniegšot pajumti
un ka man pie viņa palikt būs droši.
Mana mamma nezināja, ar ko viņa sarunājas,
viņi nekad nebija tikušies, taču viņa uzticējās.
Tā nu nākošajā vai aiznākošajā dienā
es pārvācos uz Rue du Parc-Royal ielu.
AZEDĪNA ALAIJAS FONDS PARĪZE
Ak, man patīk šī kleita.
- Es to esmu vilkusi. - Tiešām?
- Mākslas darbi. - Jā.
Mans tētis bija ģēnijs.
Jā, nudien.
Re, kur tu.
Domāju, ka tētis dzīvos mūžīgi.
- Nespēju iedomāties... - Mm.
Nekad neiedomājos... pat nebija domas, ka viņš aizies.
Naomi kļuva par Alaijas mūzu,
ziniet, gandrīz kā ģimene.
Viņš man dzīv ē tik daudz ko iemācīja.
Satiku daudz apbrīnojamu cilvēku.
Daudz ko iemācījos par mākslu, arhitektūru, dizainu.
Vissvarīgākais - varēju vērot viņu strādājam, piedalīties darbā.
Viņš pret mani izturējās kā pret meitu.
Viņš man gatavoja brokastis, vakariņas.
Nepārprotiet, mēs mēdzām strīdēties.
Es mēdzu izkāpt pa logu un aiziet uz diskotēku,
viņam piezvanīja, ka esmu klubā.
Viņš ieradās klubā.
Pirms vest mani mājās viņš teica: "Šo apģērbu nepareizi uzvilki,"
un viņš to pielaboja.
Piemetinot: "Tev šo jostu bija jāliek šādi."
Un ziniet,
kā varat iedomāties, dizainera veikals bija mans skapis.
Kurai 16 gadus vecai meitenei
Alaijas veikals ir viņas skapis?
Kad viņš nomira,
iestājās pilnīgs šoks.
AZEDĪNS ALAIJA 1935 - 2017
Bez viņa mana dzīve pilnīgi noteikti būtu citādāka.
Viņš savā biznesā mani aizsargāja,
viņš mani virzīja.
Reiz, hmm...
mākslinieciskais direktors nolēma man pateikt, ka man ir ideālas krūtis,
pie tam jūtot nepieciešamību tām pieskarties.
Es nekavējoties piezvanīju tētim.
Uzreiz piezvanīju tētim un tētis piezvanīja viņam,
lai nolasītu morāli.
Viņš man vairs netuvojās.
Tas tikai pierādīja, ka jārunā un jāsaka patiesība,
jo es ticēju, ka šādi sevi pasargāšu,
un tas bija atkarīgs arī no tā, kādi cilvēki ir man apkārt.
Sveiki visiem.
- Labdien. - Labdien.
50 gadus vecais Žans Luks Brunels ļāva mums filmēt kastinga laikā Floridā.
Šī ir viņa iecienītākā nodarbe,
"modeļu ķeršana",
kā to profesionāli dēvē.
Kortnija Pauela nonāca Karin Models aģentūrā Parīzē.
"Viņš sāka runāt par to, ka sūtīšot mani uz peldkostīmu reklāmu.
Viņš teica, ka maniem izmēriem ir jābūt ideāliem,
un ka ir jābūt noteiktam izskatam,
viņš gribēja man paraut uz augšu kreklu.
Viņš sāka mani aiztikt."
Kortnija teica, ka viņa vairākkārt esot pretojusies.
"Kopš brīža, kad pateicu "nē" Žans Luks Brunels,
man vairs nepiedāvāja darbu."
Tikos ar Žanu Luku Brunelu,
bēdīgi slaveno franču aģentu,
kurš tolaik vadīja Karin Models aģentūru Parīzē.
Fordu un Karinu ģimenes bija kā partneri.
Es devos uz Parīzi,
un Fordi bija sarunājuši, ka apmetīšos Žana Luka dzīvoklī.
Vairums no mums bija jaunas.
Mūs ielika vidē, kura mums, iespējams...
bija pilnīgi nezināma, saprotiet?
Ziniet, kad pār tevi valda vecāks vīrietis,
kurš tevi virzīs tavā karjerā,
tu viņam uzticies.
Ziniet, vecais labais stāsts.
HOCHE AVĒNIJA
Nekas nenotika. Lielāko daļu laika viņa tur pat nebija.
Pārņem niknums, atskatoties pagātnē un domājot, kā es izdzīvoju...
Nespēju noticēt, ka man viss ir labi.
Pēc tam, kad European 1999 viņu izmeta no aģentūras,
Epšteina partnerim izvirzīta apsūdzība par mazgadīgo izvarošanu Francijā
Attiecībā uz cilvēkie m mani nekas nepārsteidz.
Pat pazīstami cilvēki,
bet tu nezini, uz ko viņi ir spējīgi.
Elite Europe prezidents,
kurš koordinē Elite biroju darbu kontinentā...
DŽ. KASABLANKAS MODEĻU AĢENTS
...Žeralds Marī kungs.
Es apprecēju savu aģentu...
...Žeraldu Marī.
Viņš man šķita tika apburošs.
Man patika viņa pašpārliecinātība.
Uzraksts Elite uz muguras nozīmē, ka meitenei jābūt labai.
Ja Elite meitene gadā neienes 200-250 tūkstošus dolāru,
mēs viņu nepaturēsim.
Viņai bija tikai 22 gadi, jauna.
Es viņu Ņujorkā nekad neredzēju.
Kad satiku Lindu, viņa jau ar viņu bija saderinājusies.
Viņš man tiešām lika...
...ļoti daudz strādāt.
Viņš... jutās kā varens vīrs.
Viņš man teica, ka esot vācu fotogrāfa asistents.
Un man viņš šķita nepatīkams.
Bet notika kaut kāds klikšķis!
Nākošajā tikšanās reizē viņš vairs tāds nešķita.
Un es iemīlējos.
Redziet, ir izdevīgi būt vācu fotogrāfa asistentam.
Vienkārši gribu dzīvot laimīgi līdz mūža galam, tā, lūk.
Nodzīvoju Parīzē apmēram trīs gadus...
...un lēnām kāpu pa karjeras kāpnēm...
...pirms pa īstam sajutu...
...ka esmu kaut ko sasniegusi,
varēju sākt iekrāt naudu.
Sāku strādāt ar tiešām augstākās raudzes fotogrāfiem.
Tomēr vēlējos nokļūt uz Vogue vāka.
Jebkura Vogue, tāds bija mans sapnis.
Devos ceļojumā kopā ar Pīteru Lindbergu.
Pīters saskatīja manu androgīno pusi,
un viņš ļoti gribēja, lai nogriežu matus.
Viņš paskaidroja: "Tik daudz esam darījuši ar taviem garajiem matiem.
Domāju, ka tev tiešām tā jāizdara, lai virzītos uz augšu."
Pajautāju mammai, ko viņa par to domā.
Viņa teica: "Kādēļ? Tu būsi vienīgā meitene ar īsiem matiem."
Es turpināju: "Nu, tas nav nekas slikts."
Viņa ienāca studijā sakot: "Esmu gatava,
gribu apgriezt matus."
Un tad Džuljēns, kurš bija viņas frizieris,
saņēma viņas matus zirgastē un teica: "Vai visi piekrīt?"
Viņa atbildēja: "Nē, nē," un sāka raudāt.
Bet viņš paņēma šķēres un šņik-šņak!
Nogrieza ar vienu rokas vēzienu.
Pēc tam es devos uz Milānu
piedalīties modes skatēs,
kur man bija sarunāts piedalīties 20 skatēs.
Kad aizgāju uz uzmērīšanu
un viņi mani ieraudzīja,
viņi sāka atcelt manu dalību skatēs.
Piedalījos tikai četrās skatēs.
EVANDŽELISTA
Viss.
Un nākošajā dienā
tā vietā, lai piedalītos skatēs,
F. SOCANI BIJUSĪ ITĀĻU VOGUE REDAKTORE
Franka Socani mani iesēdināja lidmašīnā, lai dodos pie Stīvena,
kurš mani fotografēja.
Un apmēram pēc divām nedēļām...
...es nonācu uz itāļu Vogue vāka.
Un tad es fotografējos visiem Vogue žurnāliem.
Fotografējos britu Vogue,
franču Vogue, spāņu Vogue,
amerikāņu Vogue.
Tajā brīdī apzinājos, ka esmu kaut ko sasniegusi
pēc trim gadiem.
Šķiet, tieši tad es ieguvu īstu pašapziņu,
un tā sākās mana karjera augšup.
Bērniem nepatīk nekas, kas viņus atšķir no citiem.
tādēļ mana skaistumpumpa,
kā es centos to saukt...
Man tā nepatika, un māsas mani ķircināja,
ka pumpa ir šajā pusē,
tas ir, kreisajā, tādēļ tā ir neglīta.
Kad kļuvu par modeli,
vienmēr uzvirmoja diskusija:
"Vai vajadzētu to nomaskēt ar kosmētiku,
bet nevaram to nomaskēt, jo tā nav plakana."
VOGUE JAUNIE SIGNĀLI 87. GADAM KAS MAINĀS MODES JOMĀ
Manā pirmajā bildē uz britu Vogue vāka tā tika retušēta.
Jautājums joprojām palika atklāts.
Ričards Avedons -
ar viņu pirmoreiz strādāju pie mana pirmā amerikāņu Vogue vāka.
Esmu portretu un sieviešu fotogrāfs.
Apģērbs ir mans izmantotais dizaina elements,
tāpat kā sievietes - formas elements,
veids, kā, manuprāt, izteikt...
R. AVEDONS FOTOGRĀFS
...noteiktas lietas.
Avedons starp fotogrāfiem ir leģenda...
EMĪLIJA BĪRMANE STARPTAUTISKĀ FOTO DIREKTORE, SOTHEBY'S
...mākslas vēstures leģenda,
fotomākslas vēstures jomā.
Ričarda Avedona darbi vienmēr bijuši
tādi, kas turpina rezonēt. Viņš ir īsts meistars.
Č. DEKARO - DIBINĀTĀJS, RADOŠAIS DIREKTORS, LASPATA DECARO
R. LASPATA - DIBINĀTĀJS, RADOŠAIS DIREKTORS, LASPATA DECARO
Viena no pasaulē slavenākajām fotogrāfijām ir Dovima ar ziloņiem.
Jūs esat redzējuši Avedonu, pat ja jūs to neatpazīstat.
RIČARDS AVEDONS
Avedonam ir pavisam cita veida enerģētika.
Tas nav vienkārši čik, čik, čik.
Tas ir drīzāk: "Tā, labi," un... čik.
Manuprāt, viņam patika, ka esmu viņam laba skolniece.
Visam pievērsu uzmanību.
Viņš man iemācīja, kā strādāt ar atdevi.
Kā radīt dzirksteli.
No tās fotosesijas manas bildes tika uz diviem vākiem.
VOGUE ĪSTAS ATBILDES
1986. gada augusts un oktobris.
VOGUE jauns aicinājums
Amerikāņu Vogue atstāja dzimumzīmi.
Ar to pietika, vairs diskusiju nebija.
Jo tas bija kā Vogue apstiprinājuma zīmogs.
Ja patīk Vogue, patiks arī visiem pārējiem.
PARĪZE
Parunāsim par šī izdevuma struktūru.
Kad izdevumam jābūt gatavam drukāšanai?
Kāds ir termiņš?
- Februāra beigas. - Ideāli.
Mums jāieliek Kehinda Vailijs,
jo viņš šogad glezno manu portretu Nacionālajam portretu muzejam.
MADAME VIESREDAKTORU SANĀKSME
Man patīk, man patīk šī bilde.
Man patīk, jo mēs redzam Kristiju. Jūs redzat Keitu.
Bridžetu Holu.
Ak Dievs, te ir visas.
Šo es negribu. Nē.
Mums šeit nav modeļu.
Tev ir lielā māsa Imana.
Domāju, ka Imana un Katuša.
Jā!
Un Farida.
[Naomi] Es novērtēju Beverlijas Džonsones, Imanas,
Naomi Simsas, Donieilas Lunas,
Geilas O'Nīlas, Kārenas Aksandras darbu...
Es augstu vērtēju darbu, ko paveica sievietes pirms manis.
Taču es gribēju kaut ko vairāk,
gribēju iet tālāk, paplašināt robežas.
Gribēju to, ko sasniedz baltās modeles. Es arī to gribēju.
Tādēļ 1987. gadā
palūdzu, lai mani uzliek uz mana pirmā Vogue vāka.
Bija sajūta, ka viņi nezina, ko man atbildēt, ko teikt.
Es sajutos nedaudz neveikli, nedaudz noniecināta,
jutu, ka man nevajadzēja vērt vaļā muti.
Domāju, ka nesaņemšu apstiprinājumu.
Bija ļoti daudz ierobežojumu melnādainām modelēm,
tādēļ viņai bija nopietni jācīnās
pret sistēmu, kas pamatā noteica, ka ir jābūt baltajai,
lai izsistos modes skatēs vai modes žurnālos.
Tajā laikā strādāju pie Senlorāna kunga,
tādēļ viņiem pastāstīju.
Senlorāna kungs vienmēr atbalstījis
ideju, ka arī melnās modeles ir vērtīgas.
BETANA HARDISONE MODELE / BIJUSĪ AĢENTE
Nezināju, kāda vara pieder Īvam Senlorānam.
Bravo!
Nezināju, ka Īvs kaut ko teiks.
Šī ir viena no manām labākajām kolekcijām.
Ī. SENLORĀNS MODES DIZAINERS
To bija grūti izveidot,
un, kad ir grūti izveidot, sanāk labāk.
Un nākamajā brīdī jau atrados Ņujorkā
ar Patriku Demaršeljē.
VOGUE PARĪZE
Man nebija ne jausmas līdz žurnāla iznākšanas brīdim,
ka tā bija pirmā reize, kad melnādainā bija uz franču Vogue vāka.
Es to neuzskatīju par robežu nojaukšanu.
Man tikai šķita:
"Pie tā nedrīkst apstāties.
Tas nedrīkst būt vienīgais žests."
VOGUE SEPTEMBRIS
Tad nofotografējos pirmajam amerikāņu Vogue vākam,
un man nebija ne jausmas, ka tas ir septembra numurs,
jo, ziniet...
Attiecībā uz žurnāliem Amerikā uzzināju, ka
februāris ir melnādaino mēnesis,
un katru februāri visos žurnālos
bija melnādainais cilvēks.
To es zināju.
Bet nezināju, ka marta un septembra numuriem bija vislabākais noiets...
Es vienkārši ņēmu darbu pēc darba
un dzīvoju savu dzīvi.
Ja nonāc uz amerikāņu Vogue vāka, īpaši tolaik,
ar to pietika. Mūs sāka aicināt uz modes skatēm,
un tas bija kaut kas jauns.
Tolaik modeles tika iedalītas vai nu drukāto mediju modelēs
vai modes skašu modelēs.
Modes skates bija klusi, nelieli pasākumi,
un tos apmeklēja vienīgi modes profesionāļi...
AIZAKS MIZRAHI DIZAINERS
...cilvēki, kuri iepērk apģērbus un modes prese, un viss.
Uzradās jaunums, ka
drukāto mediju meitenes sāka piedalīties modes skatēs.
Kad dizaineri uzlika visas meitenes uz mēles,
tas mainīja modes skašu kalibru.
T. GUDMENA MODES REDAKTORE
Mūsdienās meitenes, kuras redzat žurnālos,
redzamas arī modes skatēs,
tas ir kā redzēt filmu zvaigzni dzīvē.
Viss bija tik aizraujoši!
Meitenes uz mēles bija fantastiskas.
Viņas nemaršēja stīvi kā alvas zaldātiņi: "Būm, būm, būm, būm," ziniet?
Šīs modeles spēja lieliski iznest savu augumu.
S. MENKESA MODES ŽURNĀLISTE
Viņas parādīja savu personību. Tas bija galvenais.
Pārsvarā visu laiku skatījos uz priekšu,
un domāju, kā noiet taisni, noturēt pievilcīgu sejas izteiksmi,
skatīties uz cilvēkiem, kurus pazīstu, iet...
Atceros, kā vienā no Versace modes skatēm
pie manis aizskatuvē pienāca trīs fotogrāfi un teica: "Varam aprunāties?"
Nodomāju, ka nu ir ziepes.
Bet viņi man parādīja manas fotogrāfijas,
un visās bildēs man bija nolaistas acis,
jo es skatījos uz pirmo rindu, uz maniem kolēģiem un draugiem.
Un viņi teica: "Vai varat, lūdzu, skatīties uz mums,
kad nonākat mēles galā?"
Es atbildēju: "Piedodiet, jā, protams."
Un, kad es pacēlu acis...
..."Oho!"
Nespēju noticēt, cik daudz fotogrāfu tur bija. Man nebija ne jausmas.
Atmosfēra aizskatuvē ir ļoti intensīva.
Bet mums tā ļoti patika.
Mums patika drudžainā steiga un adrenalīns.
Meitenes, stāviet gatavībā šajā skatuves pusē.
Visas domājām: "Esmu šeit vienīgā diletante,"
bet es protu izlikties: "Ak jā, man, lūdzu, to vīnu,"
vai "Ak, Hermès, dievinu Hermès."
Bērnībā nemaz nezināju, kas vispār Hermès tāds ir, saprotiet?
Bet es ātri iemācījos iekļauties un pielāgoties.
Sindija noteikti bija nopietnāka,
bet mēs iemācījāmies likt viņai atbrīvoties un kopā priecāties.
Tekila.
Šajās sievietēs vispievilcīgākais bija tas,
ka viņas neizmantoja to neīsto, vulgāro
gaitu, saprotiet? Viņas vienkārši izklaidējās.
Neviena negāja kā Naomi.
Viņas gaita pati par sevi runāja: "Vācies prom no ceļa,
neredzi, ka es eju?"
Atceros, vienā skatē mana māte,
kura ir viskonservatīvākā pusmūža sieviete,
tolaik viņai bija ap sešdesmit pieci.
Pēc skates viņa pienāca pie manis, sakot:
"Dārgumiņ, es varētu pārgulēt ar Naomi Kempbelu."
Slavas laiks!
Bet, atcerieties, tas skaistais laiks...
...nebija ideāls.
Tādēļ, ka...
Naomi ne vienmēr aicināja uz skatēm.
Es tolaik nesapratu.
Pēc manām domām, Naomi bija skaistāka,
viņai bija satriecošāka figūra par manējo.
Un cienīgāka gaita.
Es pie sevis domāju: "Kādēļ neaicina viņu?"
Kad Naomi ieradās, dizaineri minstinājās...
"Mums šosezon paredzēta tikai viena melnādainā meitene." Tāds laiks.
"Melnādainās meitenes varēja piedalīties skatēs tikai vasarā.
Melnādainās meitenes drīkstēja vilkt tikai spilgtus apģērbus."
Es viņiem teicu: "Ja neaicināsiet viņu, es arī neiešu."
Linda un Kristija pilnībā riskēja ar sevi.
Viņas bija man klāt, atbalstīja.
Un tas man lika turpināt.
Piedalījos visās lieliskajās skatēs, valkāju skaistās kleitas,
un tad pienāca reklāmu laiks,
bet mani tajās neiekļāva.
Un tas mani patiesi sāpināja.
Dažkārt mani uzaicināja tikai, lai mani nomierinātu
vai liktu man domāt, ka man piedāvās piedalīties.
Tad es devos uz fotosesiju un tur sēdēju
visu dienu no deviņiem līdz sešiem, bet mani nepasauca.
Tas mani padarīja vēl apņēmīgāku.
Nepieļaut, ka pret mani tā izturas, nekad neļaut sevi šādi nostādīt.
Varam paturēt sienu, lai Kristija atkal var atgāzties?
- Jā, protams. Melnu vai baltu? - Baltu.
Mums arī jāfotografējas Kelvinam Kleinam.
Jūs domājat, ar kubu? Varbūt vienkārši ar stūri.
- Jā vai arī... - Lai viņa var atliekties...
Atliekties. Jā, man šķiet...
Kristij, varam nedaudz pamēģināt profilu?
Tā... Jā, skaisti. Kelvina Kleina atmosfēra.
Īsti Kelvina Kleina stilā. Klasiski.
Ar Kelvinu Kleinu nostrādāju 33 gadus.
Man laikam bija 17, kad pirmoreiz satiku Kelvinu Kleinu
un iepazinos ar zīmolu, piedalījos skatēs un tā tālāk.
Ziniet, es šo zīmolu biju ievērojusi, pat jauna padsmitniece būdama,
visas zīmola reklāmas.
Zināju Calvin Klein džinsus, Calvin Klein smaržas.
OBSESSION VĪRIEŠIEM ĶERMENIM
Obsession bija ļoti populāras.
Vēlos radīt aizrautību,
vēlos, lai cilvēki ievēro manas reklāmas,
drukātās reklāmas vai video.
Kaisles karaļvalstī valda apsēstība.
Kelvina Kleina Obsession
Ak, tā smarža.
"Ak, tā smarža."
H. RUBENŠTEINS AUTORS, LĪDZDIBINĀTĀJS, IN STYLE
Kad dzirdat frāzi: "Tā smarža,"
jūsu prāts domā par konkrētu ķermeņa vietu.
Man ir ietekme uz sabiedrību.
Es varu mainīt cilvēku attieksmi.
Varu likt cilvēkiem izjust noteiktas sajūtas.
Tolaik viņš saprata, kā izmantot noteiktus līdzekļus,
piemēram, reklāmas stendus un žurnālus,
lai virzītu savu imidžu ļoti skaidrā,
bet pretrunīgā veidā.
Ziniet, kas ir starp mani un maniem Calvin džinsiem?
Nekas.
CALVIN KLEIN DŽINSI
Viņš vienmēr gribēja, lai viss būtu super erotisks un seksīgs,
lai visi guļ ar visiem.
Tad uzliesmoja AIDS,
un viņi gribēja apslāpēt,
nomierināt seksuālo atmosfēru.
Tā nu viņš laida klajā smaržas ar nosaukumu Eternity.
Tās simbolizēja ģimeni.
Un viņš paņēma Kristiju par Eternity reklāmas seju.
Man ir ļoti daudz atmiņu no pirmās Eternity kampaņas Martha's Vineyard salā.
Fotografēja Brūss Vēbers.
Tas bija ļoti ģimenisk i un ārkārtīgi jautri.
Saule rietēja, bija burvīga gaisma.
Paskatieties uz to meiteņu bildēm, viņās ir vēlme.
B. VĒBERS FOTOGRĀFS
Vēlme izcelties un būt personībai.
Brūss Vēbers
ar savām fotokamerām tiešām mainīja fotomākslu un modi.
Viņš mainīja meiteņu veidolu no stipri pārkrāsotām
uz dabīgākām meitenēm,
kuras izskatījās veselīgas un mirdzošas.
Ar to līgumu es gadā nopelnīju gandrīz miljons dolāru.
Atceros, ka kaut kāda iemesla dēļ to parakstīju naktī kādā juridiskajā birojā
ar saviem aģentiem.
Man nebija sava jurista.
Man bija jāstrādā apmēram simts dienas gadā,
kas tiešām nav daudz,
un es, protams, nedrīkstēju strādāt pie citiem,
es nedrīkstēju-- Pat ne fotostāstu žurnāla vidū.
Bet Eternity kampaņai bija noteikta atpazīstamība,
tādēļ Calvin Klein zīmola pārstāvēšana
bija kā kulminācijas punkts tajā laikā.
Eternity, Calvin Klein.
Revlon jaunā tonālā kosmētika. Sindija--
Modelei
kosmētikas reklāmas līgums ir zelta ādere.
Tas ir tūlītējs nodrošināts darbs.
Tev nav jāgaida,
saņemsi apstiprinājumu piedalīties tajā reklāmā vai nē.
Lūdzu, sagaidiet burvīgo Sindiju Kraufordi.
Sveiki, kā klājas? Prieks redzēt. Paldies, ka atnācāt.
Viņa nupat kā nominēta par Revlon reklāmas seju.
Ko tas nozīmē? Bezmaksas lūpu krāsa?
Jā. Arī tas un, cerams, vairāk brīvības.
Vairāk brīvības, lai darītu ko?
Jebko, ko vēlos.
Viss notika, kā vajag, es piedalījos pareizajās reklāmās.
Uzlabo matus ar Flex un palielies ar apjomu.
Un tad, pēkšņi, 88. gadā
mani uzaicināja fotografēties žurnālā Playboy.
Visi cilvēki manā dzīvē tolaik uzskatīja, ka man nav jāfotografējas Playboy.
Mana modeļu aģentūra nedomāja, ka tas iederas
manā darba spektrā.
Manuprāt, tam zīmolam joprojām bija pieskaņa,
kas, iespējams, atbaidīja dažus cilvēkus.
Es izpratu Playboy platformu un to, ko tas simbolizē.
Tas noteikti bija ārpus ierastās trajektorijas
Vogue modelei tajā laikā.
Piedāvājums ienāca ar Herba Ritsa starpniecību.
Es ļoti daudz strādāju ar Herbu Ritsu,
es bieži paliku viņā mājā, un mēs bijām labi draugi.
Manā darbā ir ļoti svarīgi
spēt kaut ko izdomāt. būt savā ziņā diplomātam.
H. RITSS FOTOGRĀFS
Tev ar kādu jāstrādā viens pret vienu,
jāsaprot, kāds šis cilvēks ir, un jāmēģina no viņa izspiest, ko vēlies.
Nezinu. Tajā bija kaut kas intriģējošs,
tā nu pretēji manu aģentu gribai es pateicu "jā".
Bet es arī teicu: "Jums nav man jāmaksā daudz naudas,
ja vien es varu izlemt par fotogrāfijām."
Gribēju, lai man pieder pēdējais vārds atcelt publicēšanu, ja man kas nepatīk.
Mēs ar Herbu apvienojām to ar vēl vienu ceļojumu
uz Havaju salām, kurā fotografējos franču Vogue žurnālam.
Uztaisījām bildi franču Vogue,
un tad bildi Playboy žurnālam.
Nemaz nevarēja pateikt, kuras bildes bija franču Vogue...
FRANČU VOGUE, 1987
...un kuras bildes Playboy.
Tas viss bija ļoti organiski un...
Man patika.
Man ir būtiski,
pat ja izdaru izvēles, kuras citi neatbalsta, kuras tiem nepatīk,
tās ir manas izvēles, es tās kontrolēju,
tās mani padara stiprāku, pat ja tā ir fotografēšanās Playboy.
PLAYBOY IZKLAIDE VĪRIEŠIEM
Nekad neesmu jutusies kā tā lēmuma upuris.
SUPERMODELI SINDIJU KRAUFORDI FOTOGRAFĒ SUPERFOTOGRĀFS H. RITSS
Kad esmu kaila, nejūtos, ka esmu kaila.
Viss ir atkarīgs no tā, kam fotografējos.
Varu justies pilnībā apģērbta,
ja ir pareizā koncepcija un veids,
kad tas tiek darīts gaumīgi, tu nejūties kaila.
Iespējams, cilvēki domāja:
"Viņa gan jūtas ērti savā ādā."
Ne vienmēr. Es tā nejutos.
Es centos nedomāt, ka tā esmu es,
Naomi, kas sevi izrāda.
Iejutos kādā citā tēlā.
Tādēļ ne vienmēr jutos, it kā būtu...
Es jutos apģērbta, ja spējat tam ticēt.
Cienu un apbrīnoju cilvēkus, kuri jūtas labi
savā ķermenī, kad ir kaili.
Ja es strādāju ar kādu, kuram uzticos,
kuru cienu un izprotu viņa vīziju,
tad varu uzņemties noteiktu risku.
Ja varu uzticēties, ka tas cilvēks notvers ideju,
ja zinu viņa redzējumu,
un, ja zinu, ka mana atbrīvotība padarīs to bildi
aizraujošāku, interesantāku un tā tālāk,
tad es varu tajā piedalīties.
Taču, ja uzticības nav, bet ir šī atmosfēra, ziniet,
tāda : "Aiziet! Dari!
Tu darbojies, es fotografēšu!"
Tad es to nevaru,
es nevaru, nevaru vienkārši... to darīt.
Tas prasa laiku un uzticēšanos jebkurai kamerai.
Herbam bija...
Man nekad pat nebija domas justies neērti viņa kameras priekšā.
Aiziet, jā, šādi, tieši tā.
Tas, kas man tajā visā patīk, nesaistās ar modi.
Skaidrs, ka viņas bija kailas, bet viņas bija labas draudzenes,
un mēs pēkšņi salikām viņas kopā
un ļāvām iepazīties tuvāk.
Skatoties uz šo bildi, ir tāda pacilāta sajūta.
Tā nemaz nav seksuāla.
No šīm meitenēm izstaro dvēseliskums.
Var sajust viņu acis. Runa ir vairāk par acīm un izskatu.
Tā ir tipiska Herba bilde, jo mēs bijām kailas, taču ne seksīgas.
Pozēšana bez drēbēm bija vienkārša.
Mēs fotografējāmies ga n ar Kristiju, gan bez viņas,
tādēļ ka Kristija tajā laikā nedrīkstēja fotografēties Rolling Stone izdevumā.
Strādāju pie Kelvina un nedrīkstēju sadarboties ar citiem,
tādēļ, kad Herbs teica: "Vienkārši pievienojies pāris bildēm,"
es sapratu, ka vēlme iesaistīt modeli kādā kampaņā
rodas tādēļ, ka apkārt visi darbojas,
kāds realizē interesantas, avangardiskas idejas,
un, ja tev no tā visa jāatsakās,
tad tas vairs nav aizraujoši.
Labi.
- Tie ir tik gari, mammu. - Es zinu.
Man bija jābrauc no Ņujorkas, lai apgrieztu tev matus?
Nav viegli apgriezt ap ausīm, ja tev ir maska.
MARIJA KRISTIJAS MAMMA
Zinu. Cik īsus griezīsi?
Šodien pie kafijas tases teicu draudzenēm:
"Jā, viņa griež matus." Teicu: "Jā,
viņa mēdza griezt matus pat Oribejam."
Tā ir mana stiprā puse.
Es zinu, viņš tev ļāva.
Frizieris.
ORIBEJS
Varbūt tev atkal jāapgriež īsi mati?
ĒRINA KRISTIJAS MĀSA
Dažkārt par to domāju.
Bet paies ilgs laiks, līdz tie ataugs.
- Man patika. Bija labi. - Domāju par to.
Tā tik bija frizūra.
Kristij, paskaties šurp. Skaisti.
Sapratu, ka...
...patiesībā nebiju apmierināta ar Calvin Klein līgumu.
Pats par sevi darījums nebija slikts,
bet es nebiju nonākusi izdegšanas vai pārguršanas stadijā.
Es biju gatava strādāt.
Tādēļ vēlreiz pārrunāju savu darījumu ar Kelvinu...
...apgriežot matus.
Kad griezām matus, grieza mans draugs Oribejs,
mēs smējāmies un teicām: "Man būs tādas nepatikšanas!"
bet patiesībā nedomāju, ka būs traki.
Taču to noteikti neuzņēma pozitīvi.
Šķiet, ka Kelvins bija ļoti nikns,
jo, kad tev ir līgums, tev jāpieturas pie sava tēla.
Pēkšņi apgriezt matus līguma laikā...
STĪVENS MAIZELS
...bija katastrofa.
Kad pārrunāju līguma noteikumus...
- Zinu, tas ir smagi. - Tas ir arī...
...Joprojām paliku labās attiecībās ar Kelvinu
un turpināju strādāt pie Eternity, pie tam atklāju viņa
jaunās sezonas skati ar savu jauno frizūru.
Tas bija šāda veida līgumu ēras noriets,
jo no tiem nebija nekādas jēgas.
MODEĻU AUTORTIESĪBU LĪGUMS
Aģentūrām ir vara,
taču tās uzvedas tā, it kā tām nebūtu teikšanas.
Viņām ir jāstrādā tavā labā.
Būsim reāli, runa nav par personībām
un patikšanu vai ģimeniskām attiecībām.
Tas jums visiem ir bizness.
Kopš tā laika neesmu parakstījusi līgumu ne ar vienu aģentūru.
STILS AR ELZU KLENČU
Šis ir Stils, un esmu Elza Klenča.
Stāstu par dizaina, modes, skaistuma un dekorēšanas pasauli.
80. gadu beigās bija jaunu mediju birums.
Pēkšņi uzradās kabeļtelevīzija,
viņiem vajadzēja vairāk satura.
Sākam ar stāstu, par kuru runā kopš pavasara modes skatēm...
Sāka parādīties jauna interese par modi.
T. OLDHEMS DIZAINERS / RADOŠAIS DIREKTORS
Elza Klenča bija pirmā, kas iztirzāja stilu
kā īsta modes profesionāle.
Kelvins Kleins eksperimentēja ar siluetiem.
Tas viss ir pieguļošs, ļoti augumu izceļošs apģērbs.
Tas mainīja visu.
Cilvēki domā par modeļu imidžu.
Jums acīmredzot jābūt gudrai--
Kāds ir modeļu imidžs? Es gribētu zināt.
Domājat, ka mums ir viencipara skaitļa intelekta koeficients un tā tālāk?
- Es to neteicu. - Nē, bet...
Pirms kabeļtelevīzijas lieli Amerikas apgabali cieta kultūras badu.
T. FRESTONS BIJUŠAIS PREZIDENTS, MTV NETWORKS
Savā ziņā kabeļtelevīzija pārņēma vadību
ar to dinamisko Ņujorkas kultūru
un izplatīja to ar satelīta palīdzību
visā valstī.
MTV MŪZIKAS TELEVĪZIJA
Kad astoņdesmito gadu sākumā aizsākām MTV,
plānojām ne tikai atskaņot hitus,
bet arī parādīt cilvēkiem dažādus jaunumus
popkultūrā.
Izdomājām: "Parādīsim, kas jauns
ielu modē.
Izmēģināsim jaunu seju, jaunu vadītāju.
MTV modes žurnālistu."
Mode joprojām primāri bija paredzēta sievietēm,
taču tad uzradās Playboy, kas bija domāts vīriešiem,
tas bija pilnīgi citāds.
Tādējādi es dubultoju savu auditoriju.
Un šīs abas jomas kopā mani aizveda līdz MTV.
Viņi gribēja modeli vai kādu no modes jomas,
bet arī tādu, kam būtu vīriešu kārtas fani.
Tā bija kā 30 sekunžu projekta sapulce. "Darām to.
Varam vienu dabūt gatavu nākošnedēļ?"
Sveicināti House of Style. Esmu Sindija Krauforde.
Šis ir mans pirmais lielais raidījums MTV. Esmu viena.
Nesaņēmu nekādu apmācību raidījuma veidošanā.
Parādīšu visu ainu. Tu ej pa mēli,
novelc mēteli.
Tā bija mūzikas, modes
un popkultūras apvienošana,
un samešana vienā katlā.
Mūs nesatrauca, kas no tā iznāks.
Sveiki, esmu Sindija Krauforde.
Sveicināti House of Style, šoreiz raidām no Parīzes.
Ģenerējām idejas un radījām sērijas,
iesaistot viņas draugus un paziņas,
cilvēkus, kurus viņa šajā jomā pazina.
Mums nepatīk nēsāt apģērbu. Nē, joks.
Naomi, uzvedies labi.
Viņa sāka aicināt dizainerus.
Garums ir nedaudz par garu.
DŽONS GALIANO
Noteikti arī izspiežam polsterus no pupiem.
Esmu viena no vecajām modelēm, kurai ir pupi.
Raidījums man deva iespēju runāt
un es varēju vairāk kļūt
par publisku personu.
Redzama tava mazā skaistumpumpa.
Tas mani ļoti spēcināja.
Ar to noslēgsim šo House of Style raidījumu.
Esmu Sindija Krauforde, tiksimies drīz.
Atā.
Britu Vogue vēlējās, lai Pīters Lindbergs izveido vāka bildi, kas simbolizētu
jauno deviņdesmito gadu skaistuma ideju.
Pīters teica: "Nevaru to izdarīt tikai ar vienu sievieti."
Viņš griezās pie manis, pie Sindijas, Naomi, Lindas un Tatjanas.
Mēs visas tolaik kopā daudz strādājām dažādās kombinācijās,
un mēs visas ieradāmies džinsos, bijām hipsterīgajā Traibekā.
Pīters vienmēr bija sajūsmināts, kad fotografēja,
viņš teica: "Esmu tik sajūsmināts."
Biju tikko izbeigusi līgumsaistības ar Kelvinu.
Tādēļ būt visām kopā vienā grupā
bija jautri.
Stāsts nebija par modi.
Tas nebija par matiem un meikapu.
Tas bija par sievietēm.
VOGUE DEVIŅDESMITIE
KAS TĀLĀK? KOLEKCIJAS
JAUNĀS DEKĀDES JAUNĀS FORMAS PRINSS BILDĒS
SŪTIET PIETEIKUMUS VOGUE APBALVOJUMIEM
ROKA NEDĒĻA
Sveicināti, atgriežamies Roka nedēļā.
Džordžam Maiklam ir jauns video tieši no "Freedom! '90",
otrs singls no viņa jaunākā albuma Listen Without Prejudice Volume One.
Atgādinu, ka pats Maikls ir noliedzis parādīšanos klipā.
Savā vietā viņš deleģējis Elite un Ford aģentūru modes modeļu bariņu,
lai tās dziedātu zem viņa fonogrammas.
Pirms pāris gadiem izlēmu
mainīt savas karjeras un dzīves ceļu...
...neparādoties videoklipos.
Nesniedzot intervijas.
Nerunājot ar presi.
Pamatā ļaujot manai mūzikai runāt pašai par sevi.
Mēs saņēmām zvanu, ka Džordžs Maikls vēlas, lai filmējamies--
Grib mūs savā videoklipā.
Džordžs teica: "Ir jābūt sieviešu baram."
Bija jābūt mums visām.
Tā nu mēs to pārrunājām.
"Tu to darīsi?" "Piedalīsies?"
Sākumā mani tas vispār neinteresēja,
jo tas nebija saistīts ar modi.
Vienā brīdī mēs pieņēmām kopīgu lēmumu.
Es teicu: "Es to darīšu."
- "Es to darīšu!" - Teicu: "Labi, piedalos."
Tātad, kurš to pateiks Džordžam?
Īsumā - es biju naktsklubā Losandželosā.
Roxbury's, Sunset bulvārī.
Tur bija Džordžs. Viņš pie manis pienāca un teica:
"Tātad, ko jūs par to gribat?"
Es teicu: "Tik un tik naudas un lidmašīnas biļetes abos virzienos!"
Viņš saka: "Un tas ir viss?" Teicu: "Viss."
Kad Džordžs prezentēja man šo ideju,
viņš teica: "Ko tu domā pa r visa videoklipa veidošanu
vienīgi ar apburoša izskata sievietēm, kuras dzied zem fonogrammas?"
Lai viņam nav jāfilmējas.
Un es teicu...
D. FINČERS REŽISORS, FREEDOM! '90
"Deviņi pērkoni!
Man tā šķiet lieliska doma."
Kad nokļuvu filmēšanas laukumā,
un viņi gribēja, lai plātu muti,
es nezināju vārdus.
Man tie ļoti ātri treilerī bija jāiemācās,
kamēr mani frizēja un uzklāja kosmētiku.
Tikai atceros, ka bija ļoti tumšs
un kāds man skaidroja, ka es atradīšos vannā.
Es nodomāju: "Tiešām?"
Bija sajūta, ka pārējām ir labākas lomas.
Šīs meitenes zināja, kā novietot sejas.
Prata atrast labāko gaismu,
un kad mēs viņām piešķīrām tēlu,
viņas to papildināja.
Viņas prata pieburt.
Mana pirmā nofilmētā aina bija
tā, kur redzamas tikai manas acis apmēram šādā platumā.
Ir redzama mana mute, tad acis, mute, acis.
Un ikreiz, kad noslīdu uz leju, tas tādēļ, ka nezinu vārdus.
Man ar vārdiem tik labi nevedas.
Mēs vispār nezinājām
videoklipa radīto ietekmi.
Mums nebija laika zināt, jo, godīgi sakot,
nemitīgi pārbraucām no vienas valsts uz citu.
MILĀNA
Freedom ir nupat iznākusi.
DŽANNI VERSAČE
Sarunājos ar Džanni un teicu:
"Kādēļ neuzaicini tās meitenes?
D. VERSAČE DIZAINERE
Tās krāšņās meitenes uz mēles?"
Aizbraucām turp, redzējām savas drēbes, izmēģinājām.
Tad sāka skanēt dziesma.
Un tad bija sajūta: "Sapratu tavu domu."
Nespējat iztēloties to saviļņojumu,
enerģiju, tādu kā neprātu,
kad Džanni Versače
savāca visas supermodeles vienkopus.
Viņš tiešām notvēra pareizo mirkli.
Ikvienai no viņām bija spēcīga personība,
un viņas to nebaidījās parādīt.
Modes un viņu personību apvienojums bija burvīgs.
Tas bija mirklis.
Tas bija Džanni Versačes mirklis,
kurā viņam izdevās radīt seksīgas sievietes,
kuras bija arī stipras sievietes.
Šī neticamā dziesma, šis neticamais dizainers,
mirklis, kad sievietes dzied to dziesmu.
Viss it kā saplūda kopā.
Spēju sajust to mirkli.
Mirklis, par kuru tu zini, ka tas kļūs ikonisks.
Bija sajūta: "Tad tas nozīmē būt supermodelei."
Nebiju iedomājusies, ka tas mū s
katapultēs uz nākošo līmeni.
Viņas nebija kā citi cilvēki, viņas nebija tikai skaistas.
Viņas izcēlās, viņas tiešām kļuva ikoniskas
un atmiņā paliekošas.
Un svarīgs aspekts.
Viņu vārdi kļuva plaši pazīstami.
Domāju, tas tiešām nostiprināja supermodeles jēdzienu.
Mēs izskatījāmies spēcīgas,
un tad mēs sākām tam ticēt.
TATJANAS PATICAS PIEMIŅAI
Tulkoja: Eva Bērziņa