ניגריה -
קלי... אל תפיל את זה.
- קדימה. - את מוכנה...
להצטלם איתי?
- זה ביקור פרטי. - טוב.
תודה רבה.
- מאיפה אתה? - סוריה.
טוב, תן לי.
את הטלפון שלי?
אין מצב. באמת? טוב.
- מגניב. - זה לא טוב.
את נראית טוב.
- הנה. תודה. - מגניב.
זה מוזר. עברו חודשים מאז שזה קרה לי...
כן, אבל הרגשתי רע.
אבל אני תמיד רוצה לסרב, כי התגובה המיידית שלי היא...
היא... קטע של פפראצי, והם לא, הם אנשים נחמדים.
- נעמי! - נעמי!
את מרגישה בנוח עם תשומת הלב מהתקשורת?
אני לא רגילה לזה.
ביום טוב, לא יכולנו להיות בחוץ.
כריסטי, חתמת הרגע על חוזה לייצג את מי?
- מייבלין קוסמטיקס. - מייבלין.
נראה שהפכתן לכוכבות של שנות ה-90.
אנשים הכירו את השם שלנו כי היינו בכל מקום.
קנר -
אולטרס -
זוזו אחורה, בבקשה.
זוזו או שנפסיק. תנו לה קצת מרחב.
זה היה מטורף! כאילו, אנחנו לא "הביטלס".
הכוח שלהן היה העובדה שהן התעלו על הכול.
אני מקווה לפגוש את פרינס הערב
כי הוא כתב שיר בשם "סינדי סי", אבל מעולם לא פגשתי אותו.
אז יש לך כוח, פרסום וכוח הפרסום.
בחודש שהקומוניזם קרס,
נעמי הופיעה על השער של "טיים".
אנשים הבינו שאנחנו אינטליגנטיות, נשות עסקים
ויכולות לדאוג לעצמנו ולקריירות שלנו.
- זה "פרידום" של ג'ורג' מייקל? - הקליפ של ג'ורג' מייקל, כן.
אלוהים, היה יותר זול לג'ורג' להביא את סינטרה לקליפ
מאשר כל הדוגמניות האלה והכול.
נתנו לו תעריף קבוצתי.
תעריף קבוצתי?
אופנה הייתה הזירה שפרסמה אותך,
אבל אז הפרסום השתלט עלייך.
אם תירגעו,
אחתום מהר, אני מבטיחה, טוב?
אבל תודה שבאתם.
הן סקסיות יותר מעמוד אמצע.
הן מרוויחות בשעה יותר כסף משרוב השחקניות מרוויחות עבור סרט.
מי הן? דוגמניות-על.
כריסטי, סינדי, לינדה, נעמי -
יש קבוצה עכשיו,
אנחנו חבורה שאנשים מכירים.
זה מתחמם.
כדוגמנית הרגשתי שאני הופכת יותר,
או נראית יותר כמו אישה
מאשר כנערה באמצע, דוגמנית קופצנית כל הזמן.
אני מרגישה יותר נשית מ... משהרגשתי פעם.
היו לי שלבים.
עברתי תקופות מאוד מביכות.
אבל אני חושבת שבכל הנסיעות שלי ובעבודה הזו, למדתי הרבה.
נראינו חזקות...
ואז חשבנו, "אולי אנחנו באמת חזקות".
והתחלנו לקחת בעלות על הכוח הזה.
בסוף יכולתי לבחור עם מי אני רוצה לעבוד.
- כן. - את נראית כל כך... לא?
לא הייתי פשוט שמחה
ששכרו אותי לשבוע, חודש או שנה.
זה היה, "מה אני הכי רוצה לעשות?"
ולא, אני לא רוצה לשריין זמן כי זה "ווג".
מי הצלם ומי הצוות?
כשאת יודעת שאת יכולה לעשות את זה, זה גורם לך להרגיש
שאת יכולה להיות משתתפת פעילה בקריירה שלך.
הן השיגו כוח.
מייקל מוסטו עיתונאי -
היה להן כוח בתעשיית האופנה. וכולם רצו אותן.
ווג -
אבל הדוגמניות האלה הופיעו בכל עמוד.
פביאן ברון מנהל אמנותי -
כשהשקנו את "הרפרס בזאר"...
טונה גודמן עורכת אופנה -
באמריקה, זה היה טריטוריאלי.
כי זו הייתה טריטוריה של "ווג".
בשלב הזה, לינדה באמת הייתה כוכבת-על
שגילמה כל מה שרצית שהיא תהיה.
אז כשהיא בישרה על "הרפרס בזאר" השונה,
היא קיבלה מעמד שונה.
היכנסו לעידן האלגנטיות -
היא הייתה התגלמות האופנה באותה התקופה.
היא הייתה "היכנסו לעידן האלגנטיות".
ו"בזאר" ניצל את ההזדמנות, בהחלט.
ואתגר את מגזין "ווג".
מריבה בין מגזיני אופנה -
הייתי כל כך מבוקשת כי יכולתי למכור מוצר.
כל מי שעוסק באופנה,
מכל פינה של תעשיית האופנה, נמצא פה.
צלמים, דוגמניות, סוכנים שמגלים דוגמניות.
קייטי סולומן קניינית -
מוכרי חומרים, מוכרי כפתורים.
ויש את הצלמים האמיתיים שלא נכנסו
כי אין להם אישור.
תצוגות היו אירועים אמיתיים.
שאנל -
זה א', ב' זה שם, סליחה, גברתי.
רצית לקבל הזמנות כי היה כל כך הרבה זוהר שם.
שלום, מה שלומך?
כולם היו מהממים.
היו שם מפורסמים ואופנה.
ג'וליה רוברטס, לאונרדו דיקפריו.
אם ארבעת הבחורות האלה לא הופיעו בתצוגה שלך,
היית כלום.
סנטה ד'אורזיו צלם -
הן הבטיחו סיקור.
מעצב שאנל פריז, קרל לגרפלד, יצר...
ג'אני ורסצ'ה מציג תצוגת אופנה עילית מבריקה.
מעצב תצוגת האביב בפריז, טיירי מוגלר,
משלב אופנה עם התשוקה שלו לתיאטרליות.
כל הכוכבות הגדולות שלי כמו לינדה, כריסטי, נעמי.
כל השמות הגדולים...
ולנטינו -
של כוכבות האופנה.
לינדה הייתה יפה בצעירותה,
אבל היא הייתה כה יפה שהיופי נעלם על המסלול.
עכשיו יש לה אישיות חזקה.
קרל היה כל כך שנון.
הוא לא תמיד היה תקין פוליטית, אבל...
שנון.
אמרתי עלייך דברים מגעילים.
- ממש מגעילים. - לא נכון.
כמה זה נורא לעבוד איתך וכל זה.
כמה את לא נעימה.
- הוא כל כך מעצבן. - תמיד במצב רוח רע.
תמיד במצב רוח רע.
הן השחקניות שלי, ה...
הדרך שבה אני מביע את האופנה שלי דרך הנשים האלה היא שמיימית.
סינדי קרופורד -
ג'אני ורסצ'ה באמת פתח את עולם האופנה
והראה דברים שאנשים לא ראו קודם.
סוזי מנקס עיתונאית אופנה -
אבל זו גם הייתה הדרך שהציג אותם. באופן מיני מאוד.
"מולטו איטליאנו", אם אמרתי את זה נכון.
הוא המעצב הכי סקסי באיטליה בפער,
וזו התצוגה הכי טובה השבוע באיטליה,
לכן הגעתי רק לתצוגה הזו.
הוא היה רגיש מאוד איתי, כאילו...
לא הייתי צריכה להגיד משהו, הוא היה ניגש אליי ואומר לי.
ואני אמרתי, "אתה צודק".
ג'אני לא פחד לקשט דברים.
יותר זה יותר, יותר זה נהדר.
זה תמיד היה מוגזם, ולמה לא?
אני יודעת מה ערכי.
אם אתה רוצה שאעבוד בשבילך, תקבל את התמונות שלך,
אני אשיג לך פרסום.
נתתי להן כל מה שיכולתי
כי הן מוכרות את הבגדים הכי טוב,
הן מראות ומרגישות את הבגדים.
פעם אחת נעמי לבשה גרביונים מגומי.
מה שקרה זה שהרגל שלה נתקעה, אז היא נפלה.
ויויאן וסטווד מעצבת -
אחרי זה, מעצבים שאלו אם אני מוכנה ליפול בשבילם.
ושאלתי,
- "למה אתם רוצים שאפול...?" - למה? כן.
- פרסום! "הפרסום שקיבלת". - כן, אני יודעת.
הקמפיין לאלגנטיות של וסטווד -
ושלא במפתיע, התהילה החדשה מיקדה את תשומת הלב
על הכוח והמשכורות הענקיות שלהן.
המחיר של תצוגה אחת בפריז יכול להגיע ל-170,000 דולר.
בראש הרשימה, שכר הדוגמניות.
על פי הדיווחים, בית האופנה לנוון שילם 20,000 דולר
לדוגמנית העל, לינדה אוונג'ליסטה, עבור תצוגה אחת.
המחיר גבוה, אבל מקבלים תמורה מיד.
כיוון שצלמים מצלמים רק אותן,
התמונות מהמסלול מגיעות למאמרים בכל העולם.
שוט של סקוטלנד -
בסופו של דבר, עם קצת יותר כוח, זה יהיה,
"אני רוצה לעבוד הרבה עם מעצבים שיש לי מערכת יחסים איתם."
בשלב הזה, הן ממש עזרו להרבה מעצבים צעירים
להתפרסם מיד.
פול קאבקו מנהל אמנותי -
קיבלת את ההזדמנות כשהיית אנונימית,
אז עלייך להעביר את זה הלאה עבור אחרים.
מארק ג'ייקובס תמיד היה חבר טוב,
ועבדתי איתו מההתחלה.
המותג של מארק התאים למותג של פרי אליס,
מבחינת החדרת אנרגיה והתרגשות.
לא יכולתי לשלם לדוגמניות שיופיעו בתצוגות שלי.
מארק ג'ייקובס מעצב -
הייתי מתקשר לסוכנויות ושואל
אם יש דוגמניות שיהיו מוכנות להופיע בתצוגה בתמורה לבגדים.
וכריסטי הייתה מוכנה.
ואז בעונה הבאה, כשהעלינו תצוגה, כריסטי שאלה את סינדי.
ואז הייתה נעמי ואז הייתה לינדה.
תשומת הלב גדלה. והיא גדלה וגדלה וגדלה.
אבל הכול היה בזכות כריסטי.
כמה חשוב שדוגמניות-על ימכרו את הליין שלך?
זה חשוב, כי מזהים אותן כאייקונים.
הבחורות האלה יפות להפליא.
הן יודעות איך ללבוש בגדים.
אני מודה שהן בתצוגות שלי
והרבה מהן הן באמת... חברות שלי.
לא העליתי תצוגות באותו השלב.
אנה סוי מעצבת -
ואמרתי, "איך אעלה תצוגה?" הן אמרו, "נעזור לך".
ולינדה, נעמי וכריסטי הביאו את כל הבחורות האחרות,
וזו הייתה התצוגה הראשונה שלי.
ממש הרגשנו את הדבר הזה שקורה.
אני צריך את לינדה. לינדה!
מה שהיה נהדר זה שהן הסתובבו מסביב לעולם.
והן ראו דברים שאנחנו לא ראינו.
אייזק מזרחי מעצב -
אז הסתמכתי על התגובה.
- איך את מרגישה בזה? - כמו נסיכה.
"היא אוהבת את זה. יופי. עלינו על משהו."
הן היו חלק ממארג האופנה.
לכן כולם נלחמו כדי להשיג אותן.
הן נהיו עד כדי כך חשובות.
רציתי לעשות תצוגה כמו בסלון.
אז היא הייתה בבית.
הוא היה הרוס והבאנו המון עלים
וקרח יבש והארנו את הבית מבחוץ...
ג'ון גליאנו מעצב -
זה נראה כאילו היא יצאה מהבית וחזרה.
פתאום, כריסטי, לינדה...
הן ירדו במדרגות.
והן היו כל כך קרובות.
יכולת להריח את הבושם של לינדה.
יכולת לשמוע את רשרוש חצאית הטפטה של כריסטי.
ג'ון לחש לנו באוזן לפני שיצאנו,
"זה הסיפור שלך,
"זה התפקיד של הדמות שלך,
"אז צאי החוצה עם האנרגיה הזו."
אהבתי את זה.
לראות את החזון מתעורר לחיים
על ידי הנשים האלה, שהיה להן אכפת כמוני,
ולהיות מעורב בכל התהליך היצירתי הזה איתן
היה... השיא של הקריירה היצירתית שלי, אני חושב.
פריז -
אה, נעמי.
עומי? היי.
אני חושבת ששלחתי שוב הודעה למספר הלא נכון.
אני לא יודעת למה הכול מבולגן.
הגענו לפה אתמול בבוקר ועשינו מדידות אתמול בערב.
והיום הסתובבנו.
הגענו!
אני בהחלט לא אישה דרמטית.
- תודה. - אין בעד מה.
כריסטי -
- תחזור פנימה. - בסדר.
- מה שלומך? - טוב.
זה משהו שאני...
לא נמנעתי מזה באופן מודע, זו פשוט לא אני.
- טוב. - אני שם.
- אני מתרגשת. - אני יודעת, אני שמחה.
היו הרבה נשים אחרות שהיו יותר דרמטיות
או שהייתה להן אישיות גדולה יותר,
ולא חשבתי שאוכל להתחרות בזה.
נעמי!
על המדרגות.
- זה יפהפה, נכון? - זה כל כך יפה, כן.
- הוא מדהים. יש לו טעם מדהים. - והמוזיקה מדהימה.
מה שאהבתי בקשר לבחורות זה שהן היו קבוצה.
וזה מה שהיה כל כך נהדר.
דונה קארן מעצבת -
הן עבדו ביחד.
דוגמניות העל -
איי התרגשות מכוכבים -
בעיקר בובות תצוגה -
הבחורות האלה היו הרבה מעבר לדוגמניות.
היו להן חיים מסוימים וכולן רצו להיות כמוהן,
והן נראו מדהים, הן נהנו,
ודיברו עליהן כל הזמן.
הן התעלו על כל מה שאנשים חשבו על אופנה.
והן עברו לתרבות הפופולרית.
טים בלנקס עסקי האופנה -
נעמי, כריסטי ולינדה: השילוש הלא קדוש של הדוגמניות -
ראו את שלושתנו ביחד כל הזמן.
אבל אני לא יודעת מי קרא לנו "השילוש".
אני לא בטוחה מאיפה "השילוש" הגיע.
סטיבן מייזל קרא להן "השילוש"...
מייקל גרוס עיתונאי -
והן הפכו לטורנדו של פרסום.
החברות שלהן הייתה חלק מהסיפור שלהן.
היינו כמו משפחה.
פרנסואה נרס נרס קוסמטיקס -
היינו ביחד כל הזמן.
זו הייתה תקופה מדהימה.
זה היה חלום. זה באמת היה חלום.
היינו נוסעות בג'יפ של אורבה בלילה.
אהבנו ללכת לרובע המיטפקינג.
אהבנו ללכת לכביש ווסט סייד.
רקדני הווג לימדו אותנו איך לרקוד.
נעמי קולטת מיד. -
כל הילדים הגאים השתגעו.
אני זוכר שהם רקדו עם נעמי ולימדו אותה איך ללכת.
"לא, תניפי את התיק, ככה מניפים אותו!"
חשבתי, "אתם מלמדים את נעמי קמפבל?"
אדוארד אנינפול -
ריקוד הווגינג נקרא על שם מגזין "ווג".
והסצנה ממש פרחה בשנות ה-90 בהארלם.
ואלה היו ילדים שחורים והיספנים משוללי זכויות,
שלרוב היו קווירים.
והם העריצו את כוכבות "ווג".
הם העריצו את נעמי, לינדה, כריסטי.
אז הם היו עולים על המסלול בתלבושות של דוגמניות-על.
ווג, ווג, ווג, ווג.
הרגע הזה על המסלול היה הרגע שלהם להיות דוגמני-על.
ואני חושב שבתורן, דוגמניות העל הושפעו מהם.
אני באמת מאמינה שהתרבות הגאה וקהילת הדראג
עזרו לי לפרוח.
כי הם גדולים מהחיים.
הם מה שאני רוצה להיות.
אבל גדול יותר.
גדול יותר וטוב יותר. ועם ביטחון.
זה הפך להיות הרבה יותר מיינסטרימי ומגניב להיות מלכת דראג.
זה הרבה לפני "המרוץ לדראג של רופול",
אבל רופול הייתה כוכבת בשנות ה-90.
היא חוותה את גל ההצלחה הראשון שלה עם סינגל מצליח.
"יש לי רק דבר אחד לומר
"את צריכה לעבוד"
רופול הוא הכול.
כל חווית החיים קשורה לטרנספורמציה.
זה כמו להפוך לפרפר.
הוא הוכחה שאתה יכול להיות מי שאתה רוצה להיות.
- השילוש הקדוש. - כשהשיר יצא,
השמענו אותו שוב ושוב.
"לינדה, תעבדי אחותי
"נעמי, היא קשוחה
"כריסטי, סקסית
"סינדי, אני מרגישה את זה
"יש לי רק דבר אחד לומר
"טופפי, תכשפי"
רופול חותם על עסקה של טריליון דולר! -
זה החמיא לי. זה לא היה צפוי.
זה לא היה ברשימת המשאלות שלי.
אבל עכשיו כשיש לי את זה, זה כבוד גדול.
- זה זורם. - זה מוזר, יש לי התכווצות.
אני חוגגת את כל הדברים הנהדרים שזכינו לעשות,
אבל זה לא היה זוהר כפי שהייתם חושבים.
והיו כמה קשיים.
חלקם קשים מאוד.
כן, את עושה את זה הרבה זמן?
האיש בר המזל הוא ג'רלד מארי,
הבעלים המשותף בן ה-40 של סוכנות עלית האירופאית.
הוא נפגש עם דוגמניות העל הבין-לאומיות של טורונטו
עם אשתו היפהפייה לצידו.
גיליתי שאולי...
הייתי במערכת היחסים הלא נכונה.
צריך הרבה תעוזה, צריך להיות קשוחה וחזקה.
ככה זה בכל עבודה.
קל יותר לדבר מאשר לעזוב מערכת יחסים מתעללת.
אני מבינה את הקונספט הזה כי חוויתי את זה.
אם זה היה רק, "אני רוצה להתגרש, נתראה..."
זה לא עובד ככה.
הוא ידע לא לגעת בפנים שלי.
לא לגעת בפרה החולבת.
התחתנתי איתו כשהייתי בת 22.
הנישואים של לינדה מתפרקים -
ויצאתי מהקשר כשהייתי בת 27.
והוא נתן לי לצאת כל עוד הוא קיבל הכול.
אבל הייתי בטוחה וקיבלתי את החופש שלי.
דוגמניות לשעבר מאשימות סוכן בכיר באונס ובתקיפה מינית -
כשגיליתי שהוא פגע בהרבה מאוד נשים...
שהוא חילל הרבה נשים...
זה שבר את ליבי.
רגע ה"מי טו" של עולם האופנה? -
16 נשים מסרו עדויות לרשויות הצרפתיות.
ג'רלד מארי!
וכולן אומרות שהן נאנסו או הותקפו מינית על ידי ג'רלד מארי.
ידעתי שעליי לסבול את ההתעללות כדי להמשיך לעבוד.
קארה אוטיס -
זה הובהר לי היטב.
הסתמכתי על מארי בשביל אוכל,
קורת גג ועבודה.
הייתי כלואה לחלוטין.
מעולם לא סיפרתי את הסיפור שלי כי פחדתי.
תודות לכוח של כל הנשים שהתוודו.
שיבורכו, שאלוהים יברך את כולן.
זה העניק לי את האומץ לדבר עכשיו.
עורך דינו של ג'רלד מארי אמר שהוא מכחיש בתוקף את ההאשמות
וטוען שהנשים מנסות להפליל אותו
כשעיר לעזאזל של תקופה שעברה.
אשמח שהצדק ייעשה.
אשמח ש... חלאות כאלו יחשבו פעמיים
ויפחדו.
ו...
אשמח שנשים ידעו שהן לא לבד.
בפברואר 2023, התובעים הצרפתיים סגרו את החקירה -
על האשמות באונס ותקיפה מינית של ג'רלד מארי, -
עקב חוק ההתיישנות. -
עורך דינו של ג'רלד מארי אומר שמארי מכחיש טענות על התעללות -
ומוסיף שהוא "מעולם לא ביצע מעשה אלים". -
מילאנו -
- זה קולגן, ג'ינסנג. - ג'ינסנג.
ואת מכינה תה?
כן, אכין תה. בעיקרון יש לי...
- מים? - כן.
- או שזה קפה? - לא, מים.
תני לי לוודא שהיד שלי...
יש בינינו אמון, זה קשר שאנחנו...
לא צריך לדבר על זה, זה פשוט שם.
לא אומר שלא הייתה תחרות בכלל.
לא, אבל הייתי אומרת שבינינו...
בינינו, לא.
עבורי, לפחות, היו פעמים
שנעמי, כריסטי או לינדה היו עושות משהו ו...
לא קינאתי ש... זה היה יותר כמו,
"הלוואי שהייתי עושה את זה", לא, "הלוואי שהן לא היו עושות את זה".
"הלוואי ש..." את יודעת.
באותה התקופה, לא הייתי מעורבת לעומק...
בעולם האופנה.
גבירותיי ורבותיי, סינדי קרופורד.
תראו, ממש פה. "הזוג הכי סקסי בעולם."
ריצ'רד גיר וסינדי קרופורד -
נראה לי שהייתי בת 22 כשנפגשנו.
ובתחילת מערכת יחסים, כשאת אישה צעירה, את חושבת,
"אתה אוהב בייסבול? אני אוהבת בייסבול!
"אתה ממש בקטע של בודהיזם טיבטי? גם אני אולי בקטע, אני אנסה את זה."
את מוכנה לעצב את עצמך
מסביב למי שאת מאוהבת בו.
גב' גיר הולכת להוליווד -
הוא היה מבוגר יותר, אז הייתי במעגל אחר,
ועשיתי פחות דברים שקשורים לאופנה.
ואקשן!
פפסי -
זו פחית פפסי חדשה ונהדרת או מה?
וקאט.
פפסי היה מותג אמריקאי אייקוני, זו הייתה הפרסומת של הסופרבול.
זו הייתה תקופה בקריירה שלי שבה סטיתי
מהאליטה של האופנה העילית,
ולקחתי יותר אחריות על הקריירה שלי.
היא הייתה בכל מקום.
כל ההיבטים של תרבות הפופ, סינדי קרופורד השתפרה בהם.
טום פרסטון אם-טי-וי -
סינדי בע"מ -
אני רוצה ספיישלים של חצי שעה על סינדי.
אני רוצה סרטים באורך שעה על סינדי.
אני רוצה "סינדי אנפלאגד", אני רוצה סינדי אקוסטית.
אני רוצה שוטים ארוכים ואיטיים של סינדי הולכת, 24 שעות ביממה.
אם מישהי קוראת את הספר הזה היא תראה כמוך?
- בדיוק. - באמת?
אנשים לא מניחים לך. הם נטפלים אלייך.
- הם מציקים לך. - לפעמים, זה...
קצת כמו החוויה פה הערב?
הגברים מפנטזים הכי הרבה על סינדי קרופורד.
רולינג סטון -
באותה התקופה, הנשים הכי זוהרות, או שעמדו להיות זוהרות, בהוליווד
לא ממש השתמשו בזה.
היו נשים מהממות כמו מישל פייפר,
אבל הן לא היו זוהרות.
אם התלבשת יפה מדי...
מייקל קורס מעצב -
או שהשיער שלך היה מדהים מדי,
אז אנשים היו אומרים, "לא שחקנית רצינית, לא".
הוזמנתי ללכת לאוסקר עם ריצ'רד.
חשבתי, "מה דוגמניות עושות טוב?" בגדים נראים עלינו טוב.
כדאי שאראה טוב, זה מה שחשבתי.
זה היה, "אני הולכת לאוסקר, כדי שאהיה ממש דוגמנית-על".
בדיוק השתתפתי בתצוגה של ורסצ'ה במילאנו.
אז ביקשתי מג'אני שיכין לי שמלה.
אז כשהגעתי בשמלה האדומה, אני חושבת שזה היה קצת,
"ואו, האופנה חזרה לאוסקר."
דוגמניות הן זוהרות עכשיו כשאף אחד אחר...
הרבה אנשים התרחקו מזוהר,
ודוגמניות עדיין זוהרות, כי זה מה שאנחנו עושות.
העולם היה צמא ליופי ולזוהר ולאופנה.
ווג פריז -
דוגמניות כוכבות-על. הן נערות הזוהר החדשות.
מה שהתקופה הזו גרמה לנו להבין זה את החשיבות של תדמית.
הם שמים לנו נעלי עקב, ופתאום...
היינו הייצוג הפיזי של כוח.
ואני חושבת שזה נהיה מורכב וקשה לדבר על זה,
כי המשמעות של זה היא שיש נשים שלא מתאימות לזה.
יופי של אדם אחד -
ואז גורמים להן להרגיש פחות יפות.
המסר התקשורתי וההשפעה על המתבונן -
היו האלות של השילוש.
הרולד קודה אוצר -
נעמי קמפבל, לינדה אוונג'ליסטה וכריסטי טרלינגטון.
קשה מאוד לגשת ליופי מושלם כזה.
איך משתמשים בדימויי יופי נגד נשים -
זה יצר רעיון בלתי אפשרי.
מיתוס היופי נעמי וולף -
בתקשורת המרכזית, האיזון של הכוח עבר למפרסמים.
נעמי וולף סופרת -
העורכים תחת לחץ ליצור אווירה אוהדת לפרסומות שלהם.
זה אומר שבמיוחד הייצוג של נשים
מותנה לחלוטין בתרבות שלנו
על ידי מה שהמפרסמים צריכים שלקהל הנשים יהיה אכפת ממנו.
אנשים משתמשים יותר ויותר ב"מיתוס היופי" כדי לגרום לנשים להרגיש
שתחושת הערך העצמי שלהן
תלויה בהתאמה לסטריאוטיפים האלה.
עכשיו, אלה דברים שקשה מאוד להתמודד איתם.
זה בלתי אפשרי.
קמיל פאליה -
אני לא רוצה שיחשבו שאני חלק מהקבוצה הפמיניסטית
שכל הזמן מזלזלת במגזיני אופנה.
הרטוריקה המגוחכת הזו שמגזיני האופנה
נועדו כדי להוריד לנשים את ההערכה העצמית.
אני תומכת גדולה בתעשיית האופנה,
ואני רואה את המגזינים כיצירות אמנות להמונים,
ורוב האנשים אוהבים ליהנות מהיופי והצבע
של כתבי העת המצולמים המדהימים האלה.
אחת הדרכים להסתכל על זה
היא שהדוגמניות האלה לקחו דימויים של נשים
ובמקום להיות קורבנות שלהם,
הן הפכו אותם לאייקונים.
זה כמו שנעלי עקב הן כוח, נכון?
בעוד שאם מדברים עם גלוריה סטיינם, אי אפשר לרוץ בנעלי עקב.
והיא צודקת, אבל גם אנחנו צודקים.
נעלי עקב הן יפות והן גורמות לך להיראות טוב,
וזה מעצים.
הייתה תחושה שדוגמניות הן חזקות
ושיש להן מה להגיד לעולם.
יש דוגמניות שאת מעריצה?
כן. סינדי קרופורד.
פגשתי את לינדה אוונג'ליסטה, היא אלילה שלי.
אני חושבת שהתופעה בשנים האלה
הגיעה מהרבה זוויות שונות.
כי היינו בכל מקום.
אנחנו מתרגשים שכריסטי
היא חלק מהאירוע בחנות היום.
הרגשנו הרבה תשומת לב.
אבל אני מייחסת את זה בעיקר לתקשורת.
היי, לינדה, לא נפריע לך.
אבל טוב לראות אותך, לינדה.
לא ראינו אותך מספיק, אבל את לוקחת דברים בקלות,
לכן לא היית בשמונה מיליון תצוגות.
עשיתי 40 תצוגות באירופה.
- כמה תצוגות את רוצה שאעשה? - אני יודעת.
אנחנו רוצים שתופיעי בכולן.
לא יכולת לנוח.
היו כל כך הרבה צלמים מאחורי הקלעים.
- סליחה, אתה יכול ללכת? - לא עכשיו, בבקשה.
- לא עכשיו. - לא, לא עכשיו.
- אני שם לה איפור. - טוב.
- אפשר חמש דקות? - טוב.
כמה תמונות שלי ברולים צריך?
כמה תמונות שלי שמה שפתון צריך?
זה הלך ונהיה גרוע יותר.
לינדה אוונג'ליסטה -
- בחייך! - בחייך! עוף מפה!
עוף מפה, באמת.
זה היה שכיח מאוד אחרי תצוגה
שהחלפנו בגדים לבגדי הרחוב שלנו,
ומאות אנשים היו מגיעים לאחורי הקלעים.
ועדיין היינו בשלבים שונים של עירום.
זהו זה. תפסיק.
בשלב מסוים, שכרתי מאבטח שיגן עליי.
היה שלב שבו קניתי ספריי צבע.
וכשהתחלנו להתלבש, הייתי מנערת את הפחית.
ואם הם לא התפזרו,
איימתי לרסס את העדשות שלהם.
לא רציתי שהם יצלמו אותנו הנשים
בלי בגדים.
והיו אנשים שחשבו שאני מגזימה.
דוגמניות העל הן דוגמניות-על.
הן דורשות.
הן דורשות את הקונקורד.
הן דורשות מכונית ונהג.
חלקן דורשות שף.
חלקן דורשות סוויטה במלונות הכי טובים.
הן לא מפסיקות להציב דרישות.
ופינקנו אותן והפכנו אותן לדוגמניות העל שהן היום.
- אני קשה, בסדר? - אני יודע.
רק התחלתי, אז זה היה מאיים
והן היו נכנסות לחדר,
הן היו הולכות ישר ללוח הפולארויד ואומרות,
"למה אני רק שמינית? מי ראשונה?
"למה היא ראשונה? למה היא פותחת ולא אני?"
הן הבינו בזה והן ידעו איפה הן עומדות.
למה אתה תמיד נותן לי נעליים שטוחות
ואתה תמיד נותן לנעמי קמפבל נעלי עקב?
נתת לי כפכפים בשנה שעברה.
כי לא הסכמת לקחת אותן.
לפני תצוגה או צילומים,
הן בילו כל כך הרבה זמן בשליטה
בכל סנטימטר של איפור, בכל סנטימטר.
הן הביטו במראה.
לכל אחת מהן יש אישיות חזקה
והן לא פחדו להראות את זה.
היה לי ויכוח גדול איתו. אני לא מנסה להיות כלבה, אבל
- אי אפשר לזייף את הצילומים. - את צודקת.
נעמי הייתה אומרת לי אם היא לא אהבה את השמלה שלה.
ואם הייתי צריך להכין שמלה תוך 24 שעות למחרת, עשיתי את זה.
איזה שפתון זה? אותו צבע כמו של אנה?
היה קשה להיות אישה שחורה שאומרת את דעתה,
ובהחלט חטפתי על הראש הרבה פעמים.
ד"ר פרנקנשטיין והמפלצות שלו -
עזבתי את פורד ועברתי לעלית.
ג'ון קזבלנקס לקח אותי לרבלון פעם אחת
ואמר שהם רוצים להחתים אותי על חוזה.
אבל כשהם אמרו לי כמה הם רוצים לשלם לי,
סירבתי, מול כל החדר.
אמרתי, "משלמים לי את זה בטוקיו ליום אחד.
"למה שאקח את זה לחוזה לשנה?"
והעמיתות שלי אמרו לי כמה הן מקבלות,
אז הן אמרו לי, "אל תיקחי פחות".
נעמי קמפבל -
אז אמרתי, "אני לא רוצה את זה, סליחה".
אז ג'ון הובך מאוד והחליט לקרוא לי בעייתית.
הפיצוץ הגדול -
ואז הוא החליט שהוא יפנה לתקשורת
ויגיד שאני בעייתית ושהוא פיטר אותי.
הסוכנות מפטרת את נעמי "המתעללת" -
הן בעיקר אנוכיות.
...איננו מעוניינים לייצג את גב' נעמי קמפבל -
ג'ון קזבלנקס סוכן -
ומהר מאוד הן הופכות למפלצות אגוצנטריות.
קודם כול, בואו נבהיר את זה. אי אפשר לפטר דוגמניות.
אנחנו עצמאיות.
הסוכנויות שלנו מממנות אותנו.
הסוכן הקודם שלך לא החמיא לך מאוד.
לא, הוא היה מאוד לא מכובד.
הוא נהיה מגעיל מאוד, ואני הרגשתי באופן אישי
שזה ניצול כי הוא יודע שהשם שלי
יופיע בעיתון וזה יביא הרבה פרסום לעלית...
- פרסום לסוכנות. - אבל אין לי שום דבר להגיד לו.
ההתנהגות שלו הייתה מאוד לא מכובדת.
אין אושר בפרידה -
הסטיגמה של המילים שלו וההצהרות שלו לתקשורת
דפקו לי את העבודה להרבה שנים.
הלשון והמזג של נעמי קמפבל -
שמעתי "משוגעת". שמעתי "סיוט". שמעתי "בעייתית".
...פוטרה כי "התעללה" בצוות ובלקוחות. -
קראו לי בעייתית כי פתחתי את הפה. נקודה.
אחשוב על זה, אבל אני לא יכולה להבטיח ש...
יש אנשים שקוראים לנשים כלבות
כשהן חרוצות, בעלות דעה ושולטות בקריירה שלהן.
אז הבנתי שהעט יכול להיות רעיל.
אז הבנתי את זה.
משלמים להן יותר מדי? -
אני לא אותו האדם שהייתי לפני 30 שנה.
אבל... אני לא רוצה שזה יהיה המוניטין שלי.
אני לא רוצה שיחשבו, "היא הדוגמנית שאמרה את הציטוט הזה".
מה עם זו שאמרה "לא אצא מהמיטה"?
- זו לינדה. - לינדה.
מה היא אמרה?
"לא אצא מהמיטה בשביל פחות מ-10,000 דולר ליום."
לא הייתי צריכה לומר את זה. הציטוט הזה מטריף אותי.
הוא מטריף אותי. אני לא יודעת איך להתייחס לזה יותר.
אמרתי את זה ו...
התנצלתי על שאמרתי את זה מסביב לעולם.
כן אמרתי את זה.
מסלול 50 מיליון הדולר יצא מכלל שליטה -
אם גבר היה אומר את זה,
מקבלים את זה שהוא גאה במה שהוא דורש.
יש שיגידו שזה לא מוסרי שאת מרוויחה מיליון דולר בשנה.
אף פעם לא היה לי אכפת כמה כסף אני מרוויחה בשנה.
אני מעניקה שירות ו...
האנשים שאני עובדת עבורם מרוויחים הרבה יותר כסף ממני.
השכר שלי הוא אחוז קטן מאוד
מתקציב פרסום.
זה לא כזה גבוה בהשוואה למה שהם צריכים להוציא על קמפיין.
ואתה צריך לראות מה הם מקבלים בחזרה.
אז זהו.
מעצבים מסוימים לא אהבו את העובדה
שאם אחרי תצוגה היה כתוב,
"סינדי קרופורד לובשת את המעצב הזה."
הם לא אהבו את זה.
באופן בלתי נמנע, מעצבים החלו להתעצבן שהתצוגות שלהם
עסקו בדוגמניות ולא בבגדים.
אתה יודע, "מה בקשר אליי?"
את יכולה להסתכל אליי, בבקשה?
- בשבילי. - בבקשה.
שלום, בוקר טוב.
לצערי, צריך לשלוט בדוגמניות כרגע
כי אני חושב שהפרסום עלה להן לראש.
הן לא יודעות איפה הן יותר.
אני חושב שזו גישה חדשה כי הן נהיו גדולות מדי,
אז זה טוב להוריד אותן לקרקע קצת.
כל העניין של דוגמניות-על
יצא קצת משליטה עם הכסף שהן קיבלו
והסטטוס שלהן כדוגמניות-על.
אבל כמובן, כמו כל דבר אחר, יש סוג של דחייה של זה
ואנשים רוצים משהו אחר.
נהנינו מהן והן היו במלוא תפארתן.
ווג ספיישל גיליון ה-100 -
אבל אז זה היה כמעט יותר מדי.
באמצע שנות ה-90, הכלכלה השתנתה.
פתאום זה לא היה בטוב טעם
להציג את הצריכה המוגזמת הזו.
ג'ין בקר עיתונאית אופנה -
להתהדר בה.
זו הייתה מציאות חדשה.
ולא היה מדובר רק באופנה, היה מדובר במוזיקה, זה היה אורח חיים.
אופנה מאת: ראמניסנס השדרה החמישית -
תנועת הגראנג'.
פחדתי אז.
פחדתי שאני לא שייכת.
זה כל כך מצחיק כי עמדתי בשפיפות בשביל התמונה,
ואז הם אמרו, "תחליפו את הפילם".
והם אמרו, "טוב, תירגעי". והייתי...
והייתי עומדת...
חשבתי שזה משעשע מאוד.
אני לא חושב שאנשים רוצים להשוויץ בעובדה
שיש להם הרבה כסף, אז למרות שבגדי מעצבים הם יקרים,
אני חושב שזה צריך להיות קצת יותר מאופק.
אבל אני מרגישה שכל מי שנמצא בצד המגניב חשב,
"זה הסוף. דוגמניות-על בגראנג', מה זה?"
אני לא בטוחה שאופנה לבד דוחפת את התרבות קדימה,
אבל אני חושבת שזה סוג של תמרור...
רובין גיוואן הוושינגטון פוסט -
שאומר לך איפה התרבות.
זו תרבות ההיפ הופ.
אז יש ראפ, אופנה, תרבות, הכול ביחד.
להיפ הופ הייתה השפעה שלא תיאמן על אופנה מהיום הראשון.
זה היה ז'אנר שונה וענקי שהשתלט על העולם.
עם עיניו לכיוון הרחוב, קרל רוקד לצלילי ההיפ הופ.
זה חייב לשקף את החיים היום ומחר.
אם לא, אין לזה משמעות.
מוזיקה היא באמת הדבר שהכי משפיע על האופנה היום.
היא מביאה את הצבע. את הכול.
קרל לנגפרד פריז -
שנות ה-90 היו התנגדות למה שהיה לפני זה באופנה,
תגובה למה שקרה בחברה.
מר גורבצ'וב סוף סוף הוריד את המסך על ברית המועצות.
ציידי כישרונות הסתובבו עכשיו ברחובות
של האזורים הסובייטים לשעבר האלה
והם חיפשו פרצופים
שדיברו אליהם והציתו את הדמיון שלהם.
התלמידות הטובות הן ממדינות מזרח אירופאיות.
ממזרח אירופה? הן שאפתניות?
שאפתניות, רעבות והן רוצות לצאת.
כסף.
אז הם התחילו להביא בחורות לבנות, אבל בחורות לבנות רזות,
בחורות שלא בהכרח הייתה להן אישיות.
בת'אן הארדיסון דוגמנית -
הישארו עימנו למראה השנה של סוכנות עלית.
אתן ניגשות למיקרופון ואז עומדות ליד המיקרופון,
ואומרות את השם ואת המדינה שלכן באופן ברור מאוד.
הם היו יכולים להשתמש ב-40 דוגמניות ממדינות מזרח אירופאיות,
בניגוד לעשר דוגמניות גדולות שהיה צריך לשלם להן הרבה כסף.
היה יותר זול להשתמש ב-40 דוגמניות לא מוכרות.
אבל כולן היו צריכות להיות באותו הגודל בדיוק.
פתאום רואים דוגמניות חדשות,
כולל מהסוכנות שלי, אז אני אוהב את זה.
אני חושב שזה יוצר תחרות
עבור אלה שחשבו שהן הצליחו.
לא היה בדיוק מדובר בגזע, אלא להשמיד כל דבר
שהסיח את הדעת מהבגדים, מהקולקציה.
אז יש את הבחורות האלה.
זה הפך לרגע וזה הפך לטרנד.
ומעצבים, עם כמה שהם עצמאים,
עם כמה שהם טוענים שהם שונים, וזה נכון,
כשטרנד קורה, הם הולכים בדרך הלבנים הצהובות
והם עוקבים זה אחרי זה.
מה דעתך על המראה החדש? איך היית מתארת אותו?
קוראים להן האסופיות, נכון?
הבחורות הצעירות האלה, יש להן שיער חוטי, אין להן איפור,
סוג של הבעה ריקה למצלמה.
- מה זה אומר מבחינתנו? - אני יכולה לעשות את זה! גם אני יכולה.
זה כמעט הרגיש כמו דחייה של דוגמנית העל
וכל מה שגילמנו.
מראה האסופית.
הן נראות כמו ילדות, פגיעות ולרוב קטנות,
נמוכות ב-15 ס"מ מדוגמנית המסלול הרגילה.
בין השמות החדשים ישנה שלום, ישנה אמבר ולטה בת ה-19,
שלא רוצה להיות דוגמנית-על.
וקייט מוס, גם בת 19,
שבדרכה להפוך לאחת, אבל לא יכולה לדמיין את זה.
אני לא חושבת שאני כמוהן.
קייט מוס דוגמנית -
הן שונות. הן פשוט יותר מתוחכמות.
הן נשים, ואני לא חושבת שאני כבר אישה.
הקיץ השלישי של האהבה -
קייט מוס, כשהיא נכנסה לתמונה,
היא שינתה את עולם דוגמניות העל.
היא לא הייתה יפ... יפה להפליא. היא הייתה נמוכה יותר.
הרגליים שלה עקומות, השיניים שלה קצת ככה.
אבל יש בה משהו נוגע.
יש לה שבריריות שרצית להתקרב אליה.
קייט נהדרת. כלומר, היא כמו אסופית.
ויש עניין חדש
של לרצות לראות תדמית חדשה, פנים חדשות.
וקייט נהדרת.
עבדנו ביחד בקמפיין של קלווין.
והיה חיבור בינינו, בייחוד נעמי ואני,
היינו קרובות מאוד לקייט.
היא צעירה ממני בחמש שנים ומנעמי בארבע שנים,
אבל הרגשנו שאנחנו חבורה הגיונית.
ובדרך מסוימת, הרגשנו קצת יותר
עדיין מחוברות לדור הבא.
דוגמניות העל הבלתי מעורערות מתגוננות בקשר לדיווחים שדוחקים אותן הצידה.
אם יש לך קבוצת הוקי, אתה לא מוציא את כל הקבוצה לפרישה באותו הזמן.
אתה מביא טירונים אחד-אחד.
זה ממש נחמד לראות את הבחורות החדשות האלה.
השאלה שאני הכי שונאת, "מה תעשי כשתהיי זקנה מדי?"
זו שאלה כל כך מגעילה.
את רוצה להיות שחקנית?
אני לא חושבת שאני רוצה...
אני יודעת שלא ארדוף אחרי זה.
זה פשוט נראה כמו הדבר הטבעי לעשות כדי להמשיך הלאה,
כי כשכל זה יעצור, מה עוד נשאר לך לעשות?
סינדי קרופורד היא ללא ספק המלכה של דוגמניות העל,
אבל האם היא יכולה להיות גדולה על המסך הגדול כמו על שערי מגזינים?
מבחן הבד הראשון של דוגמנית העל המפורסמת הוא כעורכת דין.
יש לך בעיה עם עורכי דין או משהו?
המאפיה הרוסית הוציאה עליה חוזה במותחן "משחק הוגן".
אתה יודע איך קוראים לשוטר מפלורידה בחליפת שלושה חלקים?
לא, איך?
הנאשם.
מעולם לא הייתה לי תוכנית-על.
הרבה דברים קרו בגלל המוכנות שלי
לקחת סיכון ולנסות משהו קצת שונה.
- קאט. - הצלחנו?
אבל יש דברים שניסיתי שלא הצליחו.
היא בת 29. זה זמן נהדר למעבר
מדוגמנות למשחק כי בעוד כמה שנים היא תהיה מבוגרת מדי לדגמן.
לא נעלבתי שאמרו שאני שחקנית גרועה,
אבל מבקרת אמרה שמישהי שנראית כמוני
לא יכולה להיות עורכת דין, וממש נעלבתי.
אני גאה בעצמי שאני לא מפחדת מביקורת...
עד כדי כך שלא אנסה משהו חדש.
בשנות ה-90, פלאנט הוליווד והארד-רוק קפה הצליחו מאוד.
ואז היה את הפאשן קפה.
פאשן קפה לונדון -
פאשן קפה ניו יורק -
נעמי, כריסטי, קלאודיה שיפר ואל מקפירסון.
האחים שניהלו אותו ממש רצו שארבעת השמות האלה...
יהיו קשורים כדי למשוך תיירים שיבואו למקום.
יש לנו את אסיה, לונדון, דרום אפריקה
והרבה מדינות שהיו רוצות שיהיה להן פאשן קפה.
אני חושבת שאיטליה כבר אוהבת אותו ואני חושבת שהוא יצליח.
טעות. זה היה רעיון נוראי.
אופנה לא ידועה, למרבה הצער, בעידוד אכילה רבה.
פאשן קפה מואשם בהונאה -
הייתה מקבילה ברורה בין זה שג'וליאני חיטא את ניו יורק
וההפרטה של תעשיית האופנה.
תחלמו איתי על עיר שיכולה להיות טובה יותר ממה שהיא עכשיו.
טקס ההשבעה של ראש עיריית ניו יורק -
כמו שחנויות משפחתיות החלו להיעלם,
אותו הדבר קרה באופנה.
הכול נהיה מבריק וזוהר וגדול.
כשראינו את המסחור
בסוף שנות ה-90, זה הראה
שהאופנה הפכה ליותר ויותר דמוקרטית.
איפה שאתם לא גרים בעולם,
כל עוד אתם יכולים להיכנס לאינטרנט, אתם יכולים להזמין.
אז התחלנו לראות את כולם נכנסים
ורוצים חתיכה מעוגת האופנה.
אופנה היום היא הרבה יותר עסק.
האל רובינשטיין אין סטייל -
ראלף נפתח לציבור -
צריך להיות גלובליים.
זו הדוגמה המושלמת לאיך אנחנו לוקחים משהו
שאולי מתחיל בארצות הברית
ומרחיבים אותו לרחבי העולם.
המילה גלובליזציה לא הייתה קיימת לפני 30 שנה.
בשבילי זה בסדר, אני כנראה אופורטוניסט.
זו הייתה הטלוויזיה.
הטופ מודל הבאה של אמריקה -
שהייתה הרבה יותר נפוצה ובעלת השפעה.
אתם יודעים איפה למצוא אותי.
כשאייזק מזרחי משתף פעולה עם טארגט,
זה יקום שונה מאוד.
להיפטר מהאליטיזם ומהסנוביות
ולהפוך אותה זמינה לכולם.
זה איבד הרבה מהמיוחדות של זה.
זה כבר לא היה עולם אקסקלוסיבי.
אני כל הזמן מנסה ליצור
את מה שאני חושב, את הפילוסופיה שלי באופנה.
ג'אני ורסצ'ה מעצב -
אני מנסה כל הזמן להבין את הגיל, את האנשים,
שאני לובש, שאני חי איתם.
שידור חי 7:00 מיאמי ביץ', 1997 -
אתם רואים צילומים של הסצנה בביתו של ג'אני ורסצ'ה במיאמי ביץ'.
מעצב האופנה ג'אני ורסצ'ה נורה למוות
מחוץ לווילה שלו באושן דרייב.
מר ורסצ'ה היה אחד ממעצבי האופנה הגדולים בעולם.
אני זוכרת, האמת שהייתי ברומא באותו הזמן,
אז ישבתי עם מר ולנטינו
במשרד שלו כשקיבלנו את החדשות.
ורסצ'ה מלך האופנה נורה למוות -
הייתי בקליפורניה כששמעתי על זה.
ראיתי את החדשות.
כפי שניתן לראות, ביתו של ורסצ'ה הוא עדיין זירת פשע הבוקר.
איך שמעת על המוות שלו?
אתמול נסעתי לרומא
כדי לעבוד עבור ג'אני, ו...
נסעתי לרומא כדי לפגוש את דונטלה ואת סנטוס
וכל הצוות לחזרה.
וקיבלתי שיחת טלפון עשר דקות לפני שהגעתי לרומא.
ולא האמנתי.
אז יצאתי מהמכונית ועצרתי אותה ואז חזרתי אליה
ומישהו התקשר אליי ואמר לי שזה לא נכון, שזו הייתה טעות.
ואז כשהגעתי לשם וראיתי את דונטלה...
את יודעת, אז...
גילית שזה באמת נכון.
כן.
זה היה פשוט...
אני לא יכולה לתאר את ההלם. הכול התחיל לצלצל באוזניים וזה היה נוראי.
ואז התקרבנו יותר ויותר למלון דה לה ויל.
אני לא יכולה להיכנס למלון כי יש קהל
ואלפי אנשים מחוץ למלון.
אז אני צריכה לטפס במעלה פיר הכביסה כדי להיכנס למלון.
ג'אני ורסצ'ה היה מהפכן אופנה.
הוא שחרר את החיה באופנה בצורה מסוימת.
ורסצ'ה ג'ינס עילית -
ג'אני החליט להתייחס אלינו כמו אל בנות אדם,
נשים עם אישיות שונה והוא נתן לאישיות שלנו לזרוח.
והוא באמת חגג אותנו.
הוא הבין את הסינרגיה שבלהרים את כולן.
אז הוא ממש לא פחד לתת גם לנו לזרוח.
ג'אני ורסצ'ה מת.
ואני חושב שזה די סיים את תקופת דוגמניות העל.
זה "אל תפחד מעצמך", זה המפתח לוורסצ'ה.
מהרגע שאני מתחיל, אני תמיד אומר, "תהיה עצמך".
האופנה היחידה שאתה יכול ללבוש היא אתה.
אני חושבת שממש רציתי את החופש להיות משהו אחר.
אנשים חושבים שאנחנו לא נפגעות, לא בוכות ולא נהיות עצובות.
זה לא נכון, הכול מיתוסים.
אז אני דוגמנית העל, נכון?
אבל אני לא על-אנושית.
אייקון האופנה נעדרה -
מעין הציבור למשך יותר מארבע שנים. -
עכשיו היא מדברת על הליך קוסמטי... -
תרגום כתוביות: יעל אביבי