Мамо.
Відчини двері.
Мамо!
Пробач.
Я більше ніколи не втечу, обіцяю.
Я люблю тебе, мамо.
Чому ти не розумієш, як робиш боляче мені, Су-Хюн?
МИНУЛО 16 РОКІВ
Раз, два, три.
Як хочеш назвати її?
Зізі.
Добре, Зізі. Раз, два, три. Зізі.
Привіт, Зізі.
Яка гарнюня.
Як це огидно.
Що? Це?
Мамо.
Ні, я не закінчила.
Ти так повільно читаєш.
Ти дочитала до частини, де...
Мамо?
Гей.
Блискавка далеко, нас не зачепить.
...друга, і дев'ять з власних 35...
В'ЇЗД МЕХАНІЧНИМ ТРАНСПОРТНИМ ЗАСОБАМ ЗАБОРОНЕНО
Рахунок...
Тримай, це для твоїх пухнастих друзів.
Чудово.
БДЖІЛКИ КРІССІ
Ось виписка за останній квартал.
Подивимось на цей квартал.
Пам'ятаєш, як намагався продавати твій мед он-лайн?
Пам'ятаєш, я сказала тобі не гаяти час?
Чудово. Можливо, це все-таки не було гаянням часу.
Я ледве встигаю доставляти замовлення. Мед розлітається.
Але як?
Виявляється, якийсь лайфстайл-блогер написав про твій мед,
і новини розповсюдились.
Не розумію, що це означає.
Якщо чесно, Аманда,
я теж не розумію. Племінниця намагалась пояснити, але...
Проте я знаю, що тепер зможу продати кожну краплю твого меду.
Навіть більше.
- Хочеш соку? - Так, будь ласка.
ЩО ЗАМОВИТИ ДЛЯ ДЕННІ
Що це?
Нам потрібно більше бджіл.
Денні каже, наш мед швидко розпродається в інтернеті.
Але доведеться більше працювати.
Так, але ж це наша справа.
Удвох ми впораємось з усім.
Дякую.
До речі, мамо, я подумала...
Відвези це Денні після сніданку.
Перепрошую. Привіт.
Перепрошую?
Я не розумію вас.
Дякую.
Стій!
Стій! Не наближайся!
Вимкни двигун!
Су-Хюн.
Хто ти?
Ти не впізнаєш свого дядька?
Дядька?
Я прилетів з іншого континенту, щоб побачити тебе.
Невже ти навіть кави не запропонуєш?
Вимкни двигун.
Будь ласка.
І телефон.
Телефон? Навіщо?
Я не можу знаходитись серед електрики.
Що?
Де твій чоловік?
У мене немає чоловіка.
Чому?
Він не потрібен мені.
Слухай.
Це твоя донька?
Я зустрів її на шляху сюди.
Ти говорив із нею?
Я спробував.
Але вона не знає корейської. Чому?
Бо вона американка.
Дурня.
Тобі не сховати своє походження.
Чому ти не можеш наближатись
до електрики?
І давно ти так живеш?
Після народження доньки.
Прошу скажи, навіщо ти приїхав?
Твоя мати померла.
Кілька місяців тому.
Я приїхав би раніше,
але тебе дуже важко знайти.
У тебе немає телефону, електронної пошти або месенджерів.
І що найгірше за все,
ти змінила своє корейське ім'я.
Батьки дали тобі це ім'я.
Твоя мати
кликала тебе перед смертю.
Своїм останнім подихом
вона тягнулася до тебе.
Ніби ти стояла поряд із нею.
Су-Хюн, це ти?
Так вона кликала тебе.
Але...
Тебе не було поряд.
Лікарі сказали, це був інфаркт.
Але я знаю, що це ти винна в її смерті.
Як можна було покинути рідну матір?
Ти була потрібна їй, але поїхала.
Як і твій нікчемний батько.
А я?
Хто дбав про мене?
У дитини є обов'язки перед батьками,
у цьому житті та після смерті.
Але ти відріклася від неї.
І тепер вона застрягла в цьому світі, як гвісін.
Її злість буде зростати, доки вона в цьому ящику.
І ти не позбудешся її, доки...
Ні!
Геть з мого будинку.
Кожного дня її біль буде отруювати й поглинати тебе.
Твоя матір завжди отримує те, що бажає.
Ти знаєш, на що вона здатна.
ЗАМІСКЬКИЙ КЛУБ КОРМОВА БАЗА
Ось вона.
Привіт, Денні.
А я щойно згадував тебе.
Заходь.
Ось лист очікування за вашим медом.
НЕВИКОНАНІ ЗАМОВЛЕННЯ
- Круто, так? - Так.
Круто.
Добре.
Вона будує більше вуликів?
Круто.
Я подивлюся на складі, що в нас є. Може, треба дещо замовити.
Рівер, подивися за прилавком.
Навіщо?
Думаєш, вона пограбує тебе?
Це моя племінниця.
Вона поживе зі мною кілька тижнів, доки її батьків немає в місті.
- Рівер, це Кріс. - Привіт.
Привіт.
Класний макіяж.
Дякую.
Гарні веснянки.
От би я такі мала.
УНІВЕРСИТЕТ КОЛОРАДО МЕСА
Мамо?
Ні. Не чіпай.
Чому?
Звідки це взялося?
Зажди.
У нас були гості?
Що з твоїм обличчям?
Кріс?
Матусю!
Крісі?
Я йду.
Кріс, я зараз.
Мамо?
Крісі.
Крісі, де ти?
Боже.
Люба, не мовчи!
Матусю!
Кріс?
Су-Хюн?
Це ти?
Іди сюди.
Мамо.
Тобі наснився страшний сон.
Привіт.
Ти як?
Ти якась дивна сьогодні.
Звідки цей лист?
Крісі, я тебе питаю.
Денні...
дав мені його.
Денні? Навіщо?
Бо він мій друг.
Він тобі не друг. Я його бухгалтер. Я плачу йому за допомогу.
Він і твій друг, мамо.
Він наш єдиний друг.
Ти хочеш вступити до університету?
Ні.
Ні?
Гарний улов.
Твої клієнти будуть задоволені.
Що таке? Я сказав щось не те?
Знаєш,
ніколи в житті я не думала, що стану бджолярем.
Я ж бухгалтер.
Я нічого не тямила у бджільництві.
Більш того,
я ненавиділа бджіл.
Ненавиділа їхнє дзижчання.
Це постійне дзижчання дуже дратує.
Але потім одного дня
Крісі принесла книжку про бджільництво.
Ця ідея захопила її.
Вона так сильно хотіла побудувати вулик.
І попросила мене переконати тебе.
Спочатку я хвилювалась, але...
Крісі...
нічого не боялась.
Навколо було стільки бджіл.
Але вона була дуже щаслива.
І я була щаслива теж.
Я відчула себе гарною матір'ю.
І ми почали будувати більше вуликів.
Це мало стати нашим сумісним зайняттям.
Тож я була сильно здивована,
коли знайшла заявку на вступ до коледжу, яку ти їй дав.
Я дав їй цю заявку, бо вона попросила.
Ти, напевно, вважаєш, що це мене не стосується,
але хіба навчання в коледжі нашкодить їй?
Вона може знайти друзів, стати більш самостійною.
Вибач.
Ти ж не думала, що вона буде жити з тобою вічно?
УНІВЕРСИТЕТ КОЛОРАДО МЕСА
Ні.
Я твоя матір. Ти ніколи не втечеш від мене.
Я ненавиджу тебе.
Краще б ти померла.
Навіть після смерті я буду з тобою, Су-Хюн.
Ми завжди були і будемо єдиним цілим.
УНІВЕРСИТЕТ ЗАХІДНОГО МІЧІГАНУ
ПЕРСОНАЛЬНІ ДАНІ
Ти ж не думала, що вона буде жити з тобою вічно?
ВІЛЬЯМС
КРІСІ
Кріс.
Кріс?
Су-Хюн.
Це ти?
Ти чуєш моє серцебиття?
Бо ми з тобою - єдине ціле.
Скільки не намагайся забути мене.
Я не змогла жити без тебе.
І померти не можу без тебе.
Бачиш, ким я стала?
Поглянь на мене!
Крісі?
Навіщо ти одягнула це?
Вибач, я знайшла тут цей одяг і захотіла приміряти.
- Знімай. - Чому?
Що відбувається?
Ти дивно поводишся.
Я хвилююсь за тебе.
Все нормально.
Що у валізі?
Я сказала, все нормально.
Неслухняна дівчинка.
Мамо.
Випусти мене, будь ласка.
Відчини двері.
Матусю, випусти мене.
Кріс?
Мамо?
Кріс?
Занадто важка.
Крісі?
Що ти там робиш?
Все нормально?
Хто ця жінка?
Скажи, хто вона?
Гаразд.
Не кажи.
Але коли я поїду, тобі більше не доведеться приховувати таємниці.
Кріс.
Того дня дехто дійсно прийшов до нас.
З валізою.
То був мій дядько.
Він приїхав із Кореї, що повідомити про смерть моєї матері.
Бабуся Глорія й дідусь Білл - не мої справжні батьки.
Я вигадала їх.
Мене виховувала матір.
Справжня матір.
Що всередині?
Порох моєї матері.
Та її особисті дорогі серцю речі.
Це вона?
Твоя мама?
Це моя мама.
Мама.
Ніколи не думала, що знову опинюсь з нею в одній кімнаті.
Що ще було брехнею?
Ні, Крісі, я...
Що ти хочеш знати?
Це належало їй?
Це називається ханбок.
Вона сама його пошила.
І дуже пишалась цим.
Вона хотіла передати мені його.
Що це?
Це маска.
Родинна реліквія.
Усі жінки в нашій родині носили її.
Чому всі ці речі тут?
Напевно, вона хотіла забрати свої улюблені речі в загробне життя.
Тому залишила їх для церемонії.
Якої церемонії?
Деякі корейці вірять, що життєві незгоди
спричиняють мученицькі духи їхніх пращурів.
І тому вони роблять дарунки щоб угамувати їхні замучені души.
Ти теж віриш у це?
Я не вірю в забобони.
Тут є щось.
Що це?
Мамо?
Що таке?
Не плач, крихітко.
Ось, візьми.
Що це, мамо?
Це моя стара музична шкатулка.
Відкривай її, коли тобі сумно, і тобі одразу стане краще.
Доброго ранку.
- Привіт. - Привіт.
- Давай. - Ні, я сам. Ти ж платиш за це.
Твоя племінниця ще тут?
Я хотіла влаштувати вечірку з Кріс. Приєднуйтесь, якщо бажаєте.
Кріс це піде на користь.
Добре.
Зробити тобі зачіску?
Не так міцно.
Вибач.
Десятка. Жовта десятка.
Здається, у гравців час обмежений.
Здається, знайшла.
Руммікуб.
- Руммікуб. - Так...
Хочеш піднятися нагору?
Невже?
- Так. - Справді?
- Не хочеш зіграти ще один раунд? - Ні.
Ні, дякую.
Гаразд.
Класне місце.
Це заява на вступ до коледжу?
Так.
Я не знала, що вони досі приймають листи.
Твоя життя таке старомодне.
У тебе хоч телефон є?
Ні.
Тож як ти спілкуєшся з друзями?
Моя мама - моя подруга.
Звісно ж, я маю й інших друзів.
Отже, стискаєш "ікс" посередині,
потім береш знизу й зверху й тягнеш.
Молодець. Знімай.
Чудово.
Ось так.
Стисни ось тут. Тепер тут.
Я говорила про тебе з тими хлопцями біля крамниці.
Що?
Це просто смішно.
Як можна бути такими відсталими?
Їм більше нема чим зайнятися, окрім як розпускати чутки про тебе.
Як жалюгідно.
Це твій телефон?
Так.
Денні не сказав залишити його в машині?
Сказав, але...
Вимкни його. Моя мама не може знаходитись біля електрики.
Що? Чому?
Їй стане недобре.
Добре.
Телефон був зі мною весь цей час,
і з твоєю мамою все було добре.
Ти колись бачила, щоб їй було погано?
Біс, востаннє я пила пиво...
Ще до Кріс.
Невже?
Просто...
Я ж не можу випити пива з Кріс.
Це ти?
Кляте коліно вбиває мене.
Боже. Я вже чую, як перетворююсь на свою матір.
Ти чуєш моє серцебиття?
Аманда, все нормально?
Здається...
Здається, що не так.
Кріс така добра дівчина.
Поговори з нею.
Я не хотіла, щоб ти знала її.
Батько казав, вона була такою світлою
й веселою,
коли вони одружилися в Кореї.
Потім вони переїхали до Америки.
До вільної країни.
Країни можливостей.
Гадаю, ми були щасливі.
Він був у захваті від цієї країни.
Але мама...
Страждала.
Тут все було чужим для неї.
Вона постійно боялася.
Не виходила з будинку.
Вона змінилась.
Постійно кричала.
Напевно, батько не витримав.
Він покинув її, і з нею лишилась тільки я.
Мені довелося все робити.
Терпіти.
Увесь її гнів.
Її відчай.
І її...
Коли я завагітніла, то пообіцяла собі.
Я пообіцяла тобі.
Я ніколи не стану такою, як моя матір.
Су-Хюн.
Ти не єдина неслухняна дівчина в будинку.
Я знаю, чому ти не даєш мені спочинути.
Я потрібна тобі, ми потрібні їй.
Разом ми зможемо бути гарною матір'ю.
Навіщо ти це зробила?
Що?
Це.
Воно зіпсоване.
Доведеться писати заново.
Я не робила цього.
Якщо не ти, то хто?
Мамо.
Вона тут.
Що?
Це вона зіпсувала твою заяву.
Хто?
Мама.
Вона думає, що ти тікаєш від нас.
З тобою марно розмовляти, якщо продовжиш так поводитись.
Як поводитись?
Як психопатка.
Стій.
Що ти сказала?
Що ти - психопатка.
І знаєш?
Скоріше б поїхати звідси.
Поїхати?
Люба, ти нікуди не поїдеш.
Ти не змусиш мене.
А мені й не треба.
Люба.
У тебе навіть друзів немає.
Ти занадто перелякана.
Це я запросила Рівер до нас у гості.
Чому ти так поводишся?
Бо я - твоя матір.
І тільки я скажу тобі правду.
І правда в тому,
що ти не зможеш зробити цього.
Гаразд, їдь.
Забула, що трапилось минулого разу, коли ти пішла до школи?
А до того? І до того?
Забула, як поверталась щодня додому й плакала?
"Матусю, ніхто не хоче гратися зі мною. Мене обзивають".
- Стули пельку! - Ти благала навчатися вдома.
Ти благала мене.
І що я зробила?
Я навчала тебе вдома.
Ти хотіла друзів?
Я була твоїм другом.
Хотіла побудувати вулик? Я своїми руками збудувала тобі його.
З самого твого народження я все робила для тебе.
Щоб ти була щасливою. Щоб мала будинок.
Гарний та безпечний будинок.
Усе це заради тебе.
Думаєш, усе це заради мене?
Ти про наше життя?
Ми відрізані від усього світу, як якісь виродки.
Ти мариш.
Ти просто приховуєш щось.
Насправді електрика не загрожує тобі,
чи не так?
Що?
Твоя хвороба.
Її не існує.
Ні, існує.
- Тільки тому, що ти не бачиш... - Ні!
Це лише вигадка.
Це якась божевільна вигадка в твоїй голові.
І це просто жалюгідно!
Ти сказала, що ніколи не станеш такою, як твоя матір.
Але це чергова брехня.
Кріс.
Кріс, ти куди?
Кріс?
Кріс, не йди.
Кріс.
Ти знав, що її хвороби
не існує?
Через електрику.
Ти знав?
Для неї вона існує.
Чому не сказав нічого?
Я багато разів намагався відвести її до лікаря.
Але вона відмовлялась. Вона наполягає...
Ні, чому ти нічого мені не сказав?
Я...
Не знаю. Я гадав, ти знала.
Звісно, я не знала.
Якби знала, то зробила б щось.
Зачекай, я відвезу тебе додому.
Ти цього хочеш?
Місце для спочивання?
А тепер залиш мене в спокої.
По-твоєму, це похорони?
Я покажу тобі похорони.
Впусти мене, Су-Хюн.
Відчепись!
Підвезти тебе?
Я приготувала тобі дещо.
Це прощальний подарунок.
Взагалі-то, подарунки роблять тому, хто їде, але все одно...
Що це?
Це шкільний щоденник.
Ти можеш записувати туди домашнє завдання, розклад занять,
вечірки.
Більшість людей користується смартфоном,
але ти ж не більшість.
Ти ж підеш до коледжу?
Ти повинна піти.
Я нічого нікому не повинна.
Так, але...
Тобі варто піти.
Гаразд.
Я знаю, ти думаєш, що люди вважають тебе дивною.
І буду відвертою,
це правда.
Але для тебе бути дивною - це недолік.
Думаєш, що ти така одна. Але це не так.
Навколо дуже багато диваків.
Класних і цікавих людей, як і ти.
Треба лише вийти в світ й зустріти їх.
Хіба ти не хочеш спробувати?
Дізнатися, якою ти станеш?
Твоя донька не поважає тебе.
Їй потрібна справжня мати.
Я стану її матір'ю.
Бувай.
Хай щастить.
Мамо?
Ти вдома?
Агов?
Мамо?
Настав час віддати дань поваги.
Що це таке?
Це чеса.
Так ми можемо вшанувати наших пращурів.
Зустрітися з ними, щоб їм не було самотньо в загробному житті.
Встань на коліна й віддай дань поваги.
Навіщо?
Ти сказала, що не віриш в це.
- Давай. - Ні.
Ти - уперта неслухняна дівчина.
Ти дуже схожа на свою матір.
Вона теж намагалась втекти.
Втекти з дому, який я дала їй.
Знаєш, що я робила, коли вона не слухалась мене?
Я зачиняла її в шафі,
щоб вона поміркувала, як сильно образила мене.
Мамо. Мамо.
Матусю, ти лякаєш мене.
Вона теж була злякана.
Бо не розуміла, як ображала мене, коли втікала з дому.
Вона повинна була повірити мені.
Зрозуміти мій біль.
У нас була стара лампа. Моя улюблена лампа.
З пошкодженим дротом.
Я змушувала її тримати дріт,
доки вона не відчує мій біль,
доки нам обом не буде боляче.
Але вона не засвоїла урок.
Тобі ніколи не втекти.
Крісі.
Допоможи.
Я виносила тебе.
Злізь з мене.
Кожна клітина мого тіла боліла, коли ти виходила з мого тіла.
Але той біль не рівняється з тим, що ти кинула мене помирати саму.
Мамо, це я.
Поглянь на мене.
Ти заколисувала мене, коли я бачила страшні сни.
Це правда.
Ти навчила мене їздити на велосипеді, хоча сама не вміла.
Насправді я так не думаю.
Ти - не вона.
Кріс?
Відчепись!
Боже.
- Мама? - Кріс?
Боже.
Пробач мене, Кріс.
Пробач.
Я ледве не зробила з тобою те саме.
Послухай.
Я й гадки не мала, що ти пережила.
Якби тільки я знала.
Добре.
Гаразд, ходімо.
Мамо.
- Кріс. - Мамо.
Кріс.
- Тікай! - Ні!
Я більше не боюся.
Мамо.
Покажи себе.
Мамо, чому тобі сумно?
Пам'ятаєш, як ти дала мені її?
Ти сказала, що вона підбадьорить мене.
Давай послухаємо її разом.
Тебе завжди турбувало лише власне щастя.
Ти не розуміла, як я страждала.
Помиляєшся, мамо.
Я знаю, що ти пережила.
Тебе поважали в Кореї.
Талановита кравчиня.
Ти була щасливою.
І мала стати гарною дружиною.
Тому ти покинула все
і поїхала за чоловіком на чужину.
Але ти не знала іноземної мови.
Не могла попросити допомоги.
Я знаю, тобі було важко.
Су-Хюн.
Кожного дня я молилася, щоб побачити тебе,
щоб ми знову були разом.
Але ти так і не приїхала.
Зараз я тут.
Я розумію, що життя було жорстоким з тобою.
Але ти була жорстокою зі мною.
Мені довелося піти.
І тепер настав час тобі піти.
Я - твоя матір.
Я завжди буду частиною тебе.
Ми не можемо бути разом таким чином.
Я не залишуся.
Ні.
Су-Хюн.
Ти куди?
Су-Хюн. Не залишай мене.
Прошу!
Мамо.
Я влаштую чесу на твою честь,
щоб ти нарешті знайшла спокій.
А тепер тобі треба йти.
Я більше не хочу відчувати твій біль.
МАМА
Готова?
Сподіваюсь, твоя душа спочине, мамо.
Шкода, що тут немає кишень.
Він вже їде.
Скільки ти всього зібрала?
Гаразд, студентко.
Готова?
Амандо, ми подзвонимо, коли приїдемо.
Переклад субтитрів: Елена Астанкова