PLODNÝ ERŞAN KUNERI ZABALENO: YAPRAK
PLODNÝ ERŞAN KUNERİ ZABALENO: YAPRAK
Když hraju nějakou postavu,
stanu se tím mužem.
Nebo ženou.
Jako žena jsi byl skvělý.
Překvapilo mě to.
Jednoho dne, Dustine Hoffmane…
Sklapni.
Vyndej ten polštář, Tülay. Nedělej, že jsi těhotná.
Přišel Mami?
Mnohokrát.
Bože, dej mi trpělivost! Pojď se mnou.
Dobrý večer.
Gratuluju! Vypadá jako ty!
Bože! Přestaň bejt tak hnusnej, Erşane!
Hledal jsem všude a našel jsem.
Zabaleno: Yaprak od Cemila Nadira.
- Sendvič, Erşane? - Kéž by.
Tomris. Ahoj.
Rád bych si s tebou promluvil.
Točili jsme spolu.
Víš, že nemusíme používat dvojníky, protože nic nehrozí.
Je tam záznam, který nechápu. „Seyyalin dvojník 10 000 lir.“
- Ty peníze jsem nedostala. - Tak…
Dobrý večer, všichni.
Pojď sem.
Drahá, jak je to s tím záznamem? „Seyyalin dvojník 10 000 lir“?
To je moje, brácho.
Bylo dohodnuto 10 000.
Chceš mě podrazit? Kdy jsme potřebovali dvojníka?
Já lyžoval a klouzal se v Čase na skluz.
- Vážně? - Ano.
- Neříkej? - Vážně.
Hrál jsi tam Şadanova syna Şadiho. O jakém klouzání mluvíš?
- Bratře, lhal bych kvůli 10 000 lirám? - Jak moc bys lhal?
Ani se na mě nedívej. Nic si nepamatuju.
Pustím si to znovu.
To není pravda.
Bratře, prosím.
Ve vlastním oblečení jsem klouzal zdarma.
Kdybychom dostali 10 000 za klouzání v Seyyaliných…
Promiň.
- Sendvič? - Kéž by.
Mluvil jsi o knize, kterou jsi našel, Erşane.
Jo.
Zabaleno: Yaprak
Vždy jsem chtěl natočit adaptaci knihy.
Četl jsem ji v mládí.
Udělám jen drobné úpravy. Je perfektní.
Odehrává se to v domě. Zabaleno: Yaprak
„Podle románu.“ Některé filmy to tak mají.
Ano, přesně tak. „Podle románu.“
Takový film jsem vždy chtěl.
Taky chci „Adaptace pro jeviště podle…“
Natočím takový muzikál.
- Ať Erol žárlí! - Erol na tebe bude žárlit?
Ano, drahoušku. Mým největším snem je, aby žárlil.
Ahoj všichni!
Vítej, Şermin.
Sendvič, Şermin?
Ráda bych! Mám dietu.
Budu hrát v muzikálu s Erolem Evginem! Ta-dum!
Který Erol Evgin?
Kolik jich znáš?
Zatím dva!
Erola Evgina, ke kterému vzhlížím, a co mi ukradl herečku.
Pohovor dopadl skvěle.
Skvělý muzikál v divadle Şan.
İşte Öyle Bir Şey.
Stejné jméno jako jeho slavná píseň?
- Je Haldun Dormen režisér? - „Je Haldun Dormen režisér?“
Mám z tebe radost, Şermin. Je to skvělá příležitost.
Zlobíš se na mě?
Jak se můžu zlobit?
Haldun Dormen, Erol Evgin…
Ta jména mají velkou váhu.
Každý by s nimi šel.
Nechtěla jsem přijít pozdě jako primadona.
Promiňte. Na depilaci jim to trvalo.
- Zůstaly mi tam chlupy? - Ne.
Došla mi trpělivost.
Sakra, umírám hlady.
Kumsal, mám otázku.
Šla bys, kdyby zavolal Haldun Dormen?
Ne. To už nedělám.
Už jsou to léta, co jsem dělala eskort.
O čem to mluvíš?
Kam mě hypoteticky zve?
Kumsal, jsi šílená!
Şermin bude hrát v muzikálu s Erolem Evginem.
No ne!
Ano. Ona si vybere buď muzikál Erola Evgina
nebo náš projekt „založený na románu“,
Zabaleno: Yaprak.
Já už viděl Şermin jako Yaprak.
Ale ne! Nenuť mě si vybrat!
Filmy podle románu jsou vždycky tak dobré!
Že jo?
Tak co?
Erol Evgin nebo „podle románu“? Řekni mi.
Zabaleno: Yaprak, co?
Ano, do týdne to bude. Jsi Yaprak.
Hlasuju pro Erola.
- Erol určitě. - Erol, holka!
- Dobře, natočím náš film. - Jo!
To je mrcha.
Ze zášti nám odporuje.
Že jo? Hlupačka.
Do toho, Şermin!
Můj šikovný králíček!
Ty jsi tady hvězda.
O Erolovi Evginovi jsem vtipkovala.
Viděla jsem to v novinách.
Páni, jak mazané!
Někdy se tak stane.
Dostala hlavní roli. To je ono!
Pěkný. Ale s Erolem už za mnou nechoď. Prosím.
Erşane, ten chlap je prý tvůj starší bratr. Mám ho vykopnout?
Erşane, potřební a chudí hladoví.
Prosím, zachraň je!
Těch 10 000 lir, cos mi dal, šlo na chudé.
Ptají se, jestli jim můj dobrosrdečný bratr
může dát do zítřka dalších 5 000.
- To říkají chudí? - Všichni do jednoho! Je to neuvěřitelné.
Neuvěřitelné.
- Umíš hrát ve filmu? - Těžko říct.
Deset záběrů na dvouminutovou scénu!
Udělám to za 7 500.
Nebo řekněme 10 000. Je to dlouhé?
Sedm a půl. Bereme tě.
Zabaleno: Yaprak. Podle románu Cemila Nadira.
Sendvič, Cemal?
Kéž by.
KUNERİ FILM MONTAJ SAN. TIC. LTD. ŞTI.
ZABALENO: YAPRAK.
PODLE ROMÁNU CEMİLA NADİRA
CEMAL TARAKÇI JAKO NECİP
KUMSAL GÜNEŞ JAKO MACİDE
TOMRİS BEYOĞLU JAKO FİGEN
ERŞAN KUNERİ JAKO NAZİF
PODLE ROMÁNU CEMİLA NADİRA
CENGİZ GÜMÜŞ JAKO FİKRET
PODLE ROMÁNU CEMİLA NADİRA
SEYYAL PAR JAKO NEBİBE
PODLE ROMÁNU CEMİLA NADİRA
AYHUN UŞUK JAKO FAİK
MUAMMER RADO JAKO HASAN
PRO FILMOVÉ PLÁTNO UPRAVIL ERŞAN KUNERİ
PODLE ROMÁNU CEMİLA NADİRA
RÉGISSEUR ERŞAN KUNERİ
ZABALENO. YAPRAK PODLE ROMÁNU CEMİLA NADİRA
NATOČENO V 1000VOLTOVÝCH STUDIÍCH
Bravo! Úžasné!
Čekal jsem něco evropského.
Bezvadný výkon, Figen.
Můj drahá Nebibe, tvá sestra je plná překvapení.
Že jo? Nestačím se divit!
Být westernofil, udělal bych velkou show, kdyby to byl Paganini.
Jistě.
Budu se červenat.
Odkud je ta skladba, Figen?
Já vím, že? Myslela jsem, že se sídlo prodává.
Překvapilo mě, jak ses ztratil v melodii, bratře.
Být tu jediným nehudebním člověkem neomlouvá žárlivost.
Ne. Vždycky mám s sebou záznamník.
Chtěl jsem poslouchat Figen, a nebýt jako ty.
Přestaň s tím nesmyslem, ty jehně.
Věděl jsem, že mi bude říkat jehně.
Proč takový odstup, Fikrete?
Proč? Protože jsem závislý na morfiu.
To je nevítaný výrok!
Copak ty to nevíš?
Je to nová fáma, kterou Hasan šíří.
Dobře ví, že jsem diabetik,
ale když mě viděl s jehlou, tak jsem prý závislý.
Co by řekl, kdybych řekl, že jsem melancholik?
Ať se to radši stane! Taková blbost!
Promluvím s ním.
Vesničané přes ty malé klapky vždycky něco vidí!
Koňské klapky nejsou malé.
Faiku, drahý, nemusíš se pořád hádat.
Hlavně s lidmi, kteří jsou vzdělanější než ty.
Pořád se chlubí svou školou!
Mám chlapeckou střední Kabataş.
Aha? Ale já kluky nemám rád!
Pak povídejte, pane Nazife, absolvente italské střední školy!
Povězte nám o svých záletech.
Nebuď drzý, Faiku.
Na střední jsem byl Giovanni Nazif.
Vážně? Giovanni Nazif!
Co o mně chceš říct?
Dost těch hádek. Posaď se, synku.
Musím ti něco říct.
Najal jsem do domu mladou ženu na výpomoc.
Brzy dorazí.
Je to nevinná mladá dáma.
Hasan už to všechno nestíhá.
Moudré rozhodnutí.
Pomůže s večeří a formalitami.
Je mladá?
Je to tu. První otázka odhalí všechno.
Hele, já budu tvoje smrt.
Žádné „jehně“? Jsem „jehně“. No tak, řekni „jehně“.
Dost. Nech toho.
Je to mladá vesničanka.
Snad to zvládne a všechno se naučí,
abychom měli kolem domu pomocnici.
To nejspíš ona nebude.
Venku je zasněná dívka.
Ať z toho vzejde dobro.
Ukaž.
Už je tady?
Je tak nevinná.
Chvěje se jako list.
Divné, že jméno Yaprak znamená „list“!
- Jmenuje se Yaprak, co? - Její laskavost je trik, Faiku.
Ať hlavně ví, kam patří.
- Jmenuje se Yaprak? - Holky jako ona dostanou přezdívku.
S hlavou v oblacích na ni sedí.
Možná něco jako svůdná vesničanka.
Budu jí říkat Hbitý zajíček.
Co třeba Polní myš?
Proč ne Dušený králík?
Není divu, žes chodil do chlapecké školy.
Jaká jemná, něžná žena.
Na co čekáš? Otevři dveře.
Takové orosené oči.
- Oplodňováky. - Co prosím?
Nejspíš se oklepe, a skončí.
Tak jsem to myslel.
Připadá mi jako zlé znamení.
Vítej.
Je tak kostnatá, že?
Bude ještě kostnatější, až moje kost…
Ticho!
Vítej, drahoušku.
- Děkuji. Dovolte. - Není třeba.
Hasane!
Ano, pane?
Odveď Yaprak do jejího pokoje.
Náš pokoj je nejblíže kuchyni, že, drahý Nebibe?
Možná by měla být poblíž.
Nahoře je dobré místo…
Na půdě je volný pokoj vedle Figen.
Jak víš o Figenině pokoji?
Máte velký a krásný dům!
Tolik různých věcí.
Dalo by se tu umřít štěstím.
Musí být těžké tady žít.
Omlouvám se. Přehnala jsem to?
Je to velký dům. Uvidíš, až budeš utírat prach.
Hasane.
Pojď, drahá.
Doufám, že vás nezklamu.
- Je to tu! Čeká nás neštěstí! - Někdy sladké, někdy hořké.
Tady máš, drahoušku. Užívej.
Musíš být unavená z cesty. Jez.
Pak se ubytuješ ve svém pokoji, ano?
Děkuji, strýčku Hasane.
Myslíš, že se jim budu líbit a přijmout mě jako jednu z nich?
Jsem tu už 34 let.
Pan Necip mě na charleston nikdy nepozval
nebo do baru.
Jen žertuju.
Jsou jiní ve všech směrech, Yaprak.
Jejich společnost,
jejich způsob stravování.
Zapomeň na ně. Soustřeď se na svůj denní chléb.
A taky, hele,
buď velmi opatrná s Faikem a Nazifem.
Vždy ve střehu.
Řekněme, že bych omylem upustil dřevěnou lžící na zem.
Třikrát bych se rozhlédl, než bych se ohnul.
Co to bylo s tou lžící?
Nic, jen…
Vtipkovali jsme, pane.
Nedostanu pusu?
Bože.
Klasický pan Nazif se svými vtipy.
Jak to jde? Co bude k večeři?
Začínáme s consommé.
Taky připravuji cordon bleu.
Pak si můžete dát své bouillabaisse a odejít
nebo zůstat na dezert, lesní jahody a makronky.
- To sis vymyslel? - Přísahám, nic si nevymýšlím.
Tak dobře.
A… Máš oříškové nebo hnědé oči?
Oříšková, pane.
Promiň.
Tak dobře.
Toužím po tobě.
Taky mě dneska navštívíš?
To víš, že jo.
A na tu venkovanku se už nikdy nedívej.
Nesmysl!
- Skončím s tebou! - Dobře.
Počkej.
Ty blbe! Vidím, že jsi se svou ženou intimní!
Dvakrát jsi jí osvěžil likér přímo přede mnou.
Nebuď směšná, lásko.
Tahle zakázaná láska se nedá.
Brzy bude konec.
Najdeme jednopodlažní.
Tenhle barák nás vysává,
všechny ty intriky, podvádění
a nikdy nekončící vášeň.
Ten dům mě dohání k šílenství!
Yaprak, pojď sem.
Zabiju tě!
Yapraku, pojď.
Jak se tu opovažuješ křičet „poroď“!
Řekl jsem „pojď“. Styď se!
- Ty… - Kde je Yaprak?
Rád bych požádal o šípkový čaj.
Ty nechutnej závisláku!
Dokonce i pokojská! Ty slizáku!
- Faiku. - Ano, brácho?
- Proč se na mě díváš? - Vůbec se mi nelíbíš, bratře.
Vážně? To musí být tím domem.
Jednopodlažní dům to napraví. Odezírej.
- Čím jsme skončili? - Tvá státní internátní škola.
- Nesmysl. - Vážně,
má takový žluklý zápach!
- Dáš si dezert? - Špinavá vesničanka!
- Vesničanka! - Otevři.
Ale přichází s přirozenou krásou.
Co to děláš? Přestaň.
Nikdy není v kanceláři.
Že jo? Můžete tvrdit opak?
Faiku?
Chodím do továrny, ne do kanceláře.
Nevítaný výrok!
Dolij jim sklenice.
Odnes prázdné talíře.
Díky, zlato.
Promiňte, pane.
Skončila jsi s polévkou, sestro Figenová?
Prosím?
Co to je, Hasane? Co je to za obsluhu?
Zasloužíme si takovou obsluhu?
Znervózněla, madam. Odpusťte nám, prosím.
Sakra!
Neztrapňujme tu dívku.
To se stává.
Consommé je úžasné.
Vážně?
Necip, zeptáme se Yaprak, aby udělala polévku tarhana.
Už je to roky, co jsem měl tarhanu. Nevím, jak voní.
Že jo?
Já nevím, jak se tarhana dělá.
Jedno pokrčení ramen a končím!
Jak to, že to nevíš?
Přísahám, že ne.
Pokrčila rameny! Taková nevinnost!
Paní Macideová, ta dívka umí skvěle zpívat.
Má úžasný hlas. Ukaž.
Ne, prosím, jsem moc stydlivá.
- Ty ptáčku! Kdo se ještě stydí? - Jasně!
V kuchyni jsi zpívala tak dobře. Nestyď se, holka.
Jsem vesničanka,
srdce raněné mám.
Kdybych ti řekla, co mě bolí,
byl bys mě litoval.
Zamilovala jsem se do mladého muže,
ty jeho černé oči a štíhlá postava.
Ukradl mi mé srdce
a já zničená zůstala.
Bravo!
Vesnice!
- Vesnice! - Vesnice!
Co to je, Nazife?
Vesnice, zlato.
Nechci parfait, Hasane. Jsem příliš dojatý.
- Opravdu? Jsi také dojatý? - Je to těžko uvěřitelné?
Ilgazi, jsi mocná hora, v Anatolii.
Ilgazi, jsi mocná hora, v Anatolii…
To by stačilo!
Líbilo se jí to, dokonce i zpívala.
To je mé improvizované ztvárnění „Ilgaz“.
Odlož ten záznamník.
Nekažme si den.
Ten záznamník mě nutí udělat jednu věc.
No tak, řekni to.
Budeš mi říkat „jehně“?
- „Jehně“ je… - Dost toho hašteření!
Řekni: „Ať se to radši stane," abychom odešli.
Zkazila jsi mi náladu.
To ona oživila tuto noc svým zpěvem.
Půjdu spát. Dobrou noc.
Ty starý vlku. Yaprak ti nenechám.
To dělá celou situaci trapnější! Nevím, co říct!
Faiku!
V podstatě jsou všichni čistí a sladcí.
Mají zvláštní smysl pro hrdost.
Falešná pýcha.
Vůbec se k nim to nehodí.
Kéž bych měla tu moc je změnit.
Zapomeň na ostatní. Postarej se o mě.
Samozřejmě.
Přišla jsi ke mně do pokoje a chovala se přátelsky.
Ha! „Přátelsky“?
Děláš si srandu?
Přišla jsem za tebou ve jménu intrik, napětí a zvláštnosti.
- Ty to vůbec necítíš? - Ne.
Mám pocit, že jsme sestry.
Jsi tak milá.
- Jsi opravdu naivní. - To opravdu jsem.
Co kdybychom…
Pane Nazife?
Proboha!
Nemusíš se učit jako já, jak chodit s knihou na hlavě.
Asi.
A nikdo tě neodsuzoval, když jsi řekla: „Panebože!“
Takže na projevu pracovat nemusíme.
Co budeme dělat?
Myslím…
Nauč mě něco o Turecké pětce.
Cemal Reşit Rey.
Adnan Saygun.
Ulvi Cemal Erkin.
Páni! Co to dělám?
Působíš na mě svým kouzlem.
Ne.
Na to ti neskočím, svůdná vesničanko!
Figen?
Ty bláznivko!
Co se děje, Nazife?
Byl jsi pryč půl hodiny, takhle pozdě v noci.
Nemohl jsem spát. Přemýšlel jsem o písni Yaprak.
Nevinnost té písně, ten text…
Pamatuješ?
Jsem vesničanka,
srdce raněné mám.
Kdybych ti řekla, co mě bolí…
Je to pravda?
Ne, bratře, nejsem vesničan.
Zpíval jsem píseň Yaprak.
Styď se!
Ty starochu. Yaprak ti nenechám.
- Yaprak, jdeme spát, lásko. - Drzoune!
Buď opatrná.
Blb Faik musí pryč. Yaprak je má!
- Styď se! - Jen jsme si hráli.
- Máš rád hudbu? - Poslouchám.
- Zvládám. - Život je krásný!
Přestaň, prosím! Jsem mokrá.
Je to skutek, bratře?
Přestaň mě otravovat.
- Co se děje? - Co myslíš?
Přemýšlej o tom. Co se děje?
Podívej se na načasování. Vše v pořádku. Jsme v domě.
A co se děje v domech?
Je to „nevítaný výrok“? Nebo „ať se to radši stane“?
Co je?
Prodáme dům?
Do hajzlu.
Buď zdvořilý! To je nevítaný výrok!
To ať se to radši stane.
Bratře, vysvětli to jasně, aby to všichni pochopili.
Na čtvrtečním trhu se nám nedaří.
Měli jsme směnku.
A odpovídající splatná částka
byla v plné výši uhrazena.
Padla dohoda, že nesplatné
směnky urychlí všechny následující dluhopisy?
Přesně tak.
A taky jsem přijal, že v případě sporu
bych akceptoval rozsudek istanbulských soudů.
K čemu je dobré jít proti svému osudu?
Co se děje?
Ty nevzdělanče!
Piješ sherry, jíš parfait, nemluvě o kuřeti Topkapı.
Uškrtím tě!
Přemýšlel jsi někdy, jak ten dům financujeme?
Narvu ti záznamník do zadku.
Nikdy nenavštěvuješ firmu ani kancelář. Ty zmrde!
Ty sráči!
Zasranej zvrhlíku!
Včera jsi mi tlačil na koule,
jako bys řídil sporťák!
Ty zvrhlíku!
Proč jsi mě nevaroval, že jsi to ty?
Ty buzíku!
Skončil jsi?
Fikret teď vlastní ten dům na papíře.
Nemá žádné akcie. Musíme zachránit aspoň ten dům.
To je dobré.
- Napijeme se sherry, bratře? - Jistě.
Ten blázen Fikret není ani sám sebou.
Nemyslím si, že by dělal potíže.
Tady to je, bratře.
Tolik knih!
Čtete je všechny?
Ticho.
Buď zticha. Nemluv.
Ano, četl jsem je všechny.
A hluboce toho lituju.
Kéž bych zůstal čistý a nevinný jako ty.
Prosím, ne. Má práce ještě není oficiální.
Fikrete. Co děláš v knihovně?
Figen bude hrát na klavír. Pojď, Yaprak. Oba.
Je to záznamník?
- Přestaň. Dej mi to. - Nech mě!
- Pusť mě! - Pusť to!
Přestaň hrát!
Nech toho.
Yaprak je tu s námi už týden.
Hodně jsme se spojili.
Figen, valčík.
Už nechci hrát na ten zatracený klavír.
Hraju od čtyř let!
Máš pravdu, drahá.
Taky mám dost.
Vždycky pijeme likér a pokukujeme.
Když o tom přemýšlím,
opravdu jsme v domě prožili všechno.
Nemyslíte si to?
Ale tanec a zpěv Yaprak nám rozjasnily životy.
Vážně?
Mám to!
Uspořádáme párty a pozveme velké osobnosti.
- Třeba ples? - Skvělý!
Yaprak by si to užila.
Vážně? Jak to?
Ne, já myslel, že se budeme bavit.
Vážně?
Večírek s tématem.
Nevím, jako jeden z těch
maškarních plesů.
S divokým sexem nakonec. Jo!
Faiku!
Pojď sem. Co se ti to kurva honí hlavou?
Co si to představuješ? Proč mluvíš o sexu?
Ty jsi klišé bohatýho spratka!
Co máš v hlavě? Ty…
Kde jsme udělali chybu?
Přijali tě do Galatasaray ale nešel jsí!
- Co s tebou budeme dělat? - Nech toho!
Snažíš se jí dvořit tematickým večírkem. Nevěřím ti to.
Nemůžeš tu prcat pořád jen ty.
- Jak se opovažuješ? - Jen já!
Yaprak, nemůžu tu prcat jen já?
Proč se mnou nemluvíte normálně?
Jste pro mě jako bratr nebo otec.
Proč neumíte komunikovat?
Proč?
Vždycky s komentářem, že jsem vesničanka a tak.
Vždycky se sexuálním napětím.
Už mě štve, jak jsou všichni neschopný jít s proudem!
Yaprak, počkej!
Páni! Takový všeználek!
To teda jo! Proč se snažíte tu služku ukecat?
Co je to za nesmysl? Jako by to byla tvá povinnost!
Nech ji být.
Dobře, dost.
Je příliš výjimečná Nemůžeš mě vinit.
Večírek bude skvělý.
Žádný klavír, že?
Ano. Jen večírek v kostýmech.
Skvělý nápad.
Se všemi těmi bohatými lidmi kolem, bude jako ryba na suchu.
Hasane!
Hasane! Pojď sem.
V pátek pořádáme velkou párty. Udělám ti seznam později.
- Můžeme si promluvit? - Samozřejmě.
Vím o vaši situaci.
Rodina Yaprak mi ji svěřila.
Jestli ji ještě jednou uvidím takhle plakat,
vzdám se odstupného za mých 34 let
a narvu vám s Faikem ten váleček do prdele.
Ty starej hajzle.
Jistě.
O čem to mluvíš?
Nazif vám to vysvětlí.
Blázen.
Večírek bude skvělý.
Şahbendere!
Má drahá Beti! Pojď sem.
Vždycky mě překvapíš, Nazife!
- To je ale párty! - Že?
Zesměšnila jsi nás, drahá.
Jsem oblečený jako Zeybek.
Je tu sim kebab a dızlama. Pojď.
Pozor, na podlaze je hnůj. Pokračuj.
Poslouchej. Místní písně.
- Máte cacık? - Vždy.
Pojď. Pozor.
Fuj!
Tak šup.
Osvěž všem airan.
Ty znáš možná tak satelitní město!
Jsem Zeybek!
Co to sakra je!
Nebibe? Panebože!
- Vypadám dobře? - Skvěle!
Mám na sobě tři vrstvy.
Na rychlovku bych se svlékal 20 minut.
To nech na odbornících.
- Jsou tu Yusufiové? - Jak to mám vědět?
Proč jde Faik tak pozdě? Blbec.
Doufám, že jeho kostým odpovídá tématu.
Pojď se mnou.
Airané.
Dělají divný věci.
Zaplnili pokoj senem.
To nic. Podívej na moje nohy.
Celá chodba je plná buvolího trusu.
Proč? Kvůli tématu!
Seru na jeho téma! Omluv mou mluvu.
Na, naservíruj jim muffiny.
Kdyby ti někdo něco řekl, nezdržuj se, dej je na jejich místo.
Neboj. Pomůžu ti.
Dobře, Hasane.
Jak se máš?
Co to tu voní?
Hnůj.
Omluv mě, ale je to doslova hovno.
Nejsi oblečený jako vesničan.
Nechtěl jsem. A ty?
Já už vesničanka jsem.
Všichni skvěle zvládli
najít tématické kostýmy.
Hallihallo!
Vždy zklamáni.
Faiku, drahý, z které vesnice jsi?
- Wiesbaden, zlato. Nějaký problém? - Ano.
Chci vidět Anatolii.
Dej mi řeky Gediz a Kızılırmak, stepi, potoky.
Ale samozřejmě, je to Faik.
K němu není cesta.
Není tu něco k pití?
Nazife?
Řekněte mi, pánové.
Nemáme ani prosecco?
Tak dobrý dojem!
- Dáš si? - Počkej tam.
Madlen, tohle je naše služebná Yaprak. Je to vesničanka.
Řekni nám, drahá, která z nás vypadá líp?
Paní Madlenová, nebo já?
Nevím. Kdo jsem, abych soudila?
Myslím, že ty.
Nikdo nemůže být vesničan jako ty, i kdyby chtěl.
- Přesně tak. - Vesničanko!
Protože je opravdová.
Aha, dobře.
- Vesnice! - Vesnice!
I ten dům voní jinak, co sem přišla.
- Máme airan a ty piješ pivo? - Ano.
A téma?
Wiesbaden, zlato.
A pivo se vyrábí z ječmene.
Şahbender, koukej.
Přátelé, teď si zahrajeme tradiční hru.
- Ředitelův osel! - Já chci taky!
- Pojď sem. - Já chci taky hrát!
Je to milá hra.
- Vrátil se náčelníkův osel? - Vrátil se?
- Co to přinesl? - Co to přinesl?
- Vrátil se náčelníkův osel? - Vrátil se?
- Co to přinesl? - Co to přinesl?
Já jdu na zem!
- Jdi. - Jdeme na to.
- Vrátil se náčelníkův osel? - Vrátil se?
- Co to přinesl? - Co to přinesl?
- Vrátil se náčelníkův osel? - Vrátil se?
- Co to přinesl? - Co to přinesl?
Já si lehnu. Udeř mě dopředu.
- Vrátil se náčelníkův osel? - Vrátil se?
Počkejte.
Yaprak zeptej se: „Vrátil se ředitelův osel?“
Dost!
Tohle není venkov.
Skutečný venkov takový není.
Všechny vás nenávidím.
Ať ten maškarní ples skončí!
V Istanbulu chci studovat.
Musím pracovat, abych mohla studovat.
Pracuju tu jako pokojská bez pohrdání.
Bez čeho?
Vážně? Teď?
Byla jsem k vám všem upřímná.
Pozorně jsem vás sledovala, abych se něco naučila.
Ale tenhle dům vás pohltil a zkazil.
Nezpochybňuji vaši morálku.
Běžte se milovat!
Taky se miluju.
Miluji se v horách a na pláních, bez studu!
Jsem vesničanka.
Tajně jste se milovali v halách a pod stoly.
Nezlobila jsem se na vás. Bylo mi vás líto.
Bydlíte v domě, ale chováte se jako v jeskyni.
Styděla jsem se!
Dost! Polní myško!
Sklapni nebo ti to narvu do zadku.
Máš ráda překvapení.
Tohle bude překvapení ode mě.
Vesnická facka, chcete-li.
Omlouvám se, že jsem vám zkazila téma.
Ale vesnice nesmrdí jen hnojem, ale i růžemi.
Někdo na růže kydá hnůj, aby rostly.
Ale vy házíte hnůj na sračky
a děláte z domu ještě větší hnůj.
Byla chyba si myslet, že můžeme žít jako bratři a sestry.
Budu bydlet sama.
A opakuju dva kurzy.
Studuju filozofii. Není to snadné.
Pravda.
Fikrete. Mám tě ráda. Líbíš se mi.
Chceš jít se mnou?
Yaprak.
Chceš, nebo ne? Přestaň zírat.
Lásko moje.
Promiň… Podívej.
Tenhle dům je můj.
Proč bychom odcházeli?
Oni odejít můžou.
Cože?
To myslíš vážně? Omluv mou mluvu.
Přestaňte!
Právě teď se stydím za to, že jsem měšťan.
A rád bych se písničkou omluvil Yaprak.
Byla to krásná písnička. Můžu zůstat v domě?
To se mi nelíbí.
Slyšeli jste ji. Opusťte dům.
Má přítelkyně tě chce.
Fikrete! Jak nevítané…
- Projev... - Jehňátko!
Tady.
Oficiálně máme listinu.
Ihned opusťte dům.
Vypadněte, vy sráči!
Zůstanu, pane, že?
Jistě, Hasane.
Obejmi mě.
- Můj milovaný obláčku! - Drahá!
KONEC
Překlad titulků: Rudolf Havlík