ŽIVOT I FILMOVI ERŞANA KUNERİJA
Kad glumim neki lik,
postanem taj čovjek.
Ili žena.
Bio si sjajan kao žena.
Baš me iznenadilo.
Jedan dan, Dustin Hoffman…
Kuš!
Daj taj jastuk, Tülay. Ne pretvaraj se da si trudna.
Mami je svršio?
Jako puno puta.
Bože, daj mi strpljenja! Dođi.
Dobra večer.
Čestitam! Izgleda kao ti!
Bože! Prestani biti tako zajedljiv, Erşane!
Svuda sam je tražio i napokon našao. Japrak Cemila Nadira.
-Sendvič, Erşane? -Da bar.
Tomris, dušo.
Porazgovarao bih s tobom.
Snimili smo dva filma skupa. Dubleri nam ne trebaju. Nema opasnosti.
Imam neobjašnjiv trošak. „Seyyalina dublerica, 10 000 lira.”
-Ja nisam dobila taj novac. -Onda…
Dobra večer svima.
Dođi.
Kakav je to trošak „Seyyalina dublerica, 10 000 lira”?
To je moje, brate.
Dogovoreno je 10 000.
Preveslao bi me? Kad smo trebali dublericu za Seyyal?
Sve sam servisirao u filmu Vrijeme za skijanje.
-Zbilja? -Da.
-Ma što ne kažeš! -Ozbiljno.
Glumio si Şadanova sina. O kakvom servisiranju govoriš?
-Brate, bih li ja lagao radi 10 000 lira? -A radi koliko bi lagao?
Mene nemoj ni gledati. Ničeg se ne sjećam.
Ponovno ću pogledati film.
To nije istina.
Brate, molim te.
Skijao sam besplatno u svojoj odjeći i dobio 10 000 za Seyyalinu.
Da svi dobijemo 10 000 jer smo bili u Seyyalinoj…
Pardon.
-Sendvič? -Da bar.
Govorio si o knjizi koju si našao, Erşane.
Ah, da.
Japrak. Oduvijek sam htio snimiti adaptaciju knjige.
Čitao sam je u mladosti. Ubacit ću sitne preinake. Savršena je.
Zbiva se u vili. Japrak Cemila Nadira.
„Prema istoimenom romanu.” Neki filmovi imaju to na uvodnoj.
Da, točno. „Prema romanu.”
Oduvijek sam htio takav film.
Želim snimiti i „Adaptirano za kazalište…”
Producirat ću mjuzikl.
-Erol će biti ljubomoran! -Erol? Na tebe?
Da, dušo. Najveći mi je san njega učiniti ljubomornim.
Pozdrav svima!
-Dobro došla, Şermin. -Sendvič, Şermin?
Da bar! Na dijeti sam.
Bit ću u mjuziklu s Erolom Evginom! Ta-dam!
-Kojim Erolom Evginom? -Za koliko ih znaš?
Odsad za dvojicu!
Erola Evgina koji mi je uzor i onoga koji mi je ukrao glumicu.
Razgovor je prošao sjajno.
Mjuzikl s golemom produkcijom u kazalištu Şan.
Eto tako nešto.
Kao njegova slavna pjesma? Lijen je!
-Haldun Dormen je redatelj? -„Haldun Dormen je redatelj?”
Drago mi je zbog tebe, Şermin. To je sjajna prilika.
Ljutiš se na mene?
Kako da se ljutim?
Haldun Dormen, Erol Evgin…
Ta imena imaju veliku težinu.
Svatko bi od nas radio s njima.
Nisam htjela kasniti kao primadona.
Oprostite. Depilacija se oduljila.
-Je li mi ostala koja dlaka? -Ne.
Postala sam nestrpljiva.
Kvragu, skapavam od gladi.
Kumsal, imam pitanje. Bi li otišla da te Haldun Dormen zove?
Ne. To više ne radim.
Godinama nisam išla u kućne posjete.
O čemu vi to govorite?
Kamo me to hipotetski poziva?
Luda si, Kumsal!
Şermin će glumiti u mjuziklu s Erolom Evginom.
Ma daj!
Da. Izabrat će ili mjuzikl Erola Evgina
ili naš projektić prema romanu Japrak.
A Şermin sam zamišljao kao Japrak.
O, ne! Ne tjeraj me da biram!
Filmovi temeljeni na romanu uvijek su dobri!
Zar ne?
Onda? Bit će Erol Evgin ili „snimljeno prema romanu”? Reci mi.
-Japrak? -Gotovi smo za tjedan. Ti si Japrak.
Glasujem za Erola.
-Svakako Erol. -Erol, mala!
-Dobro, snimit ću naš film. -To!
Kakva kuja.
Proturječi nam iz inata.
Zar ne? Blesača.
Tako treba, Şermin!
Moj okretni zečiću!
Ti si ovdje zvijezda.
Samo sam se šalila za Erola Evgina.
Vidjela sam vijest u novinama.
Opa! Kako lukavo!
Katkad se tako dobije uloga.
Dobila je glavnu. To je to!
Lijepo. Ali nemoj me više iskušavati s Erolom. Molim te.
Erşane, ovaj tip kaže da ti je stariji brat. Da ga izbacim?
Erşane, potrebiti i siromašni umiru od gladi.
Molim te, spasi ih!
Deset somova koje si mi dao otišlo je siromašnima.
Pitaju me može li im moj dobrodušni brat
dati još 5000 do sutra.
-Siromašni to pitaju? -Svi u jedan glas! Nevjerojatno.
Doista nevjerojatno.
-Možeš li glumiti u filmu? -To je teško.
Deset pokušaja za dvominutnu scenu!
Dovraga! Mogu za 7500.
Ili, recimo, za 10 000. Dugo traje?
Sedam i pol tisuća. Upadaš.
Japrak. Prema romanu Cemila Nadira.
Sendvič, Cemale?
Da bar.
HOPA-CUPA D.O.O.
JAPRAK
PREMA ROMANU CEMİLA NADİRA
CEMAL TARAKÇI KAO NECİP
KUMSAL GÜNEŞ KAO MACİDE
TOMRİS BEYOĞLU KAO FİGEN
ERŞAN KUNERİ KAO NAZİF
PREMA ROMANU CEMİLA NADİRA
CENGİZ GÜMÜŞ KAO FİKRET
PREMA ROMANU CEMİLA NADİRA
SEYYAL PAR KAO NEBİBE
PREMA ROMANU CEMİLA NADİRA
AYHUN UŞUK KAO FAİK
MUAMMER RADO KAO HASAN
EKRANIZIRAO ERŞAN KUNERİ
PREMA ROMANU CEMİLA NADİRA
REŽIRAO ERŞAN KUNERİ
JAPRAK PREMA ROMANU CEMİLA NADİRA
SNIMANO U STUDIJU 1000 VOLTA
Bravo! Nevjerojatno!
Očekivao sam nešto europsko.
Besprijekorna izvedba, Figen.
Draga moja Nebibe, tvoja je sestra puna iznenađenja.
Zar ne? Jedva sam je pratio!
Da je to bio Paganini, kao zapadnofil bih se razmahao samo tako.
Da, naravno.
Crvenim se.
Otkud ta melodija, Figen?
I ja se pitam. Načas sam pomislila da se vila prodaje.
Iznenadilo me kako si se izgubio u melodiji, brate.
To što jedini nisi muzikalan nije izgovor za ljubomoru.
Netočno. Uvijek nosim blokflautu.
No htio sam slušati Figen, a ne glumatati kao ti.
Prestani s tim glupostima, janješce.
Znao sam da će me nazvati janješcem.
Zašto si tako tih, Fikrete?
Zato što sam ovisnik o morfiju, naravno.
Kakve li izjave!
Zar nisi čuo?
To je nova glasina koju Hasan širi.
Dobro zna da sam dijabetičar,
no svima je rekao da sam ovisnik jer me vidio sa špricom.
Što bi tek blebetao da kažem da sam melankolik?
Trač je veće zlo od zbilje! Kakav apsurd!
Razgovarat ću s njim.
Ti su seljaci tupi kao konj.
Ali i mi konja za trku imamo.
Faik, ne moraš se stalno svađati.
Pogotovo ne s obrazovanijima od sebe.
Uvijek se hvali tim svojim školovanjem!
-Maturirao sam u školi za momke, gospon! -Ali ja ne volim momke, gospon!
Pretvorili smo se u uho, Nazife, bivši učeniče Talijanske škole!
Pričaj nam kako si trčao za ženama.
Ne budi drzak, Faik.
U srednjoj su me zvali Giovanni Nazif.
Zbilja? Giovanni Nazif!
Što uopće želiš reći o meni?
Dosta više te svađe. Sjedni, sine.
Moram vam nešto reći.
Zaposlio sam mladu ženu kao služavku u vili.
Samo što nije stigla.
Ona je nevina mlada dama.
Hasan više ne može držati korak.
Mudra odluka, brate.
Ona može pomoći oko večera i formalnosti.
Je li mlada?
Evo ga. Prvo pitanje sve otkriva.
Vidjet ćeš ti svog Boga.
A „janješce”? Slobodno me tako zovi. Hajde.
Dosta. Prestanite.
Ona je mlada seljanka.
Nadam se da će uspjeti pohvatati sve konce,
pa da imamo sposobnu služavku.
Valjda to nije ona.
Vani je krasna djevojka.
Neka od ovoga bude koristi.
Da vidim.
Je li već stigla?
Tako je nevina.
Treperi kao list.
Baš čudno. Ime Japrak znači list!
-Zove se Japrak? -Njezina je sorta tako lukava.
Neka zna gdje joj je mjesto.
-Zove se Japrak? -Takve djevojke začas dobiju nadimak.
-Zaljubljeni Oblak joj pristaje. -Možda nešto kao Zamamni Krumpirić.
Zvat ću je Okretni Zečić.
Što kažete na Poljski Miš?
Zašto ne Zečji Gulaš?
Nije čudo što si išao u školu za momke.
Kakva nježna, krhka žena.
Što čekaš? Otvori vrata.
Takve nevine oči.
-Samo bih je tako. -Molim?
Samo bih je tako zaposlio, ali vjerojatno nije za ovo.
To sam mislio.
Meni izgleda kao vrag.
Dobro došla.
Tako je koščata, zar ne?
Bit će još koščatija kad moja kost…
Začepi!
Dobro došla, dušo.
-Hvala. Da vam poljubim ruku. -Ne treba.
Hasane!
Da, gospodine?
Odvedi Japrak u njezinu sobu.
Naša je soba najbliža kuhinji, zar ne, draga Nebibe?
Možda bi trebala biti blizu.
Gore je dobro mjesto…
Na tavanu, mislim. Soba do Figenine je prazna.
Kako znaš za Figeninu sobu?
Imate tako veliku i krasnu kuću!
Pregršt stvari.
Da umreš od sreće.
Sigurno je teško živjeti tu.
Oprostite. Jesam li pretjerala?
Kuća je velika. Vidjet ćeš kad budeš brisala prašinu.
Hasane.
Dođi, dušo.
Valjda vas neću razočarati.
-Evo počinje! Stižu nam nevolje! -Ma slatka je do bola.
Izvoli, dušo. Dobar tek.
Sigurno si umorna od puta. Jedi.
Onda ćeš se smjestiti u svoju sobu.
Hvala, gospon Hasan.
Mislite da ću im se svidjeti i da će me prihvatiti kao svoju?
Ovdje sam već 34 godine.
G. Necip me nikad nije pozvao na ples
ili da se zabavim uz piće.
Šalim se.
Drukčiji su u svakom pogledu, Japrak.
Njihova druženja,
način na koji jedu i piju.
Zaboravi ih. Pobrini se za to da zaradiš za kruh.
I… Čuj.
Pazi se Faika i Nazifa.
Uvijek budi na oprezu.
Recimo, da mi slučajno ispadne žlica na pod,
osvrnuo bih se prije saginjanja.
Što je bilo sa žlicom?
Ništa, samo…
Šalili smo se, gospodine.
Gdje je moja pusa?
O, Bože!
Tipični g. Nazif sa svojim šalama.
Kako ide? Što je za večeru?
Počinjemo s consomméom.
Pripremam i cordon bleu.
Potom možete pojesti bouillabaisse i otići
ili ostati na desertu, šumskim jagodama i macaronsima.
-Ti to ozbiljno? -Kunem se, ništa ne izmišljam.
U redu.
Oči su ti boje lješnjaka ili smeđe?
Pa boje lješnjaka.
-Pardon. -U redu.
Žudim za tobom.
Doći ćeš mi i večeras?
Naravno, zlato.
I da više nisi mjerkao tu seljanku.
Gluposti!
-Dokrajčit ću te! -Dobro.
Čekaj.
Kretenu! Vidim da si intiman sa svojom ženom!
Dvaput si joj dotočio liker meni pred nosom.
Ne budi smiješna, ljubavi.
-Ova me zabranjena ljubav mori. -Sve će uskoro biti gotovo.
Naći ćemo jednokatnicu.
Ova nas vila sjebava
svim tim spletkama, varanjem
i beskrajnom strašću.
Ova me vila izluđuje!
Japrak! Jaja?
Ubit ću te!
Japrak, jaja?
Kako se usuđuješ prostačiti u ovoj vili?!
Tražio sam jaja. Sram te bilo!
-Pokvareni… -Gdje je Japrak?
Baš sam gladan.
Prokleti ovisniče!
Čak i služavka! Ljigavče!
-Faik! -Da, brate?
-Zašto zuriš u mene? -Uopće mi nisi drag, brate.
Zbilja? Sigurno zbog vile.
Jednokatnica će to riješiti. Čitaj mi s usana.
-Što je bilo to na kraju? -Internat. Za tebe.
-Gluposti. -Mislim… Ona miriše tako užeglo!
-Hoćeš desert? -Prljava seljanka!
-Seljanka! -Rastvori ih.
Ali prirodna ljepotica.
Što radiš? Prestani.
Nikad nije u uredu.
Zar ne? Možeš li tvrditi suprotno?
Faik?
Pa kad idem u tvornicu, a ne u ured.
Kakve li izjave!
Napuni čaše vodom.
Odnesi prazne tanjure za juhu.
Hvala, dušo.
Ispričavam se.
Jesi li gotova s juhom, sestro Figen?
Pardon?
Što je ovo, Hasane? Gostionica s tripicama?
Ovakvu uslugu zaslužujemo?
Malo se požurila zbog nervoze. Molimo, oprostite nam.
Bogek moj dragi!
Nemojmo posramljivati djevojku.
Događa se.
Consommé je izvrstan.
Zbilja?
Necipe, Japrak bi nam mogla skuhati juhu s kašicom.
Godinama je nisam jeo. Čak sam joj miris zaboravio.
Zar ne?
Ali ne znam to pripremati.
Jedno slijeganje ramenima i gotov sam!
Kako to ne znaš?
Kunem se!
Slegnula je ramenima! Kakva nevinost!
Gđo Macide, djevojka jako dobro pjeva.
Ima nevjerojatan glas. Hajde.
Ne, molim vas, previše sam sramežljiva.
-Ptičice! Tko je još sramežljiv? -Baš!
Tako si dobro pjevala u kuhinji. Ne budi sramežljiva, djevojko.
Seljanka sam ja
Srce mi je ranjeno
Da vam kažem što muči me
Svi sažalili biste se
U momka sam se zaljubila
Te njegove tamne oči i vitki stas
Srce mi je ukrao
Pa me uplakanu ostavio
Bravo!
Selo, selo!
-Selo, selo! -Selo, selo!
Što je ovo, Nazife?
Selo, draga.
Ne želim parfe, Hasane. Previše sam potresen.
-Zbilja? I ti si ganut? -To je teško povjerovati?
Ilgaz, ti moćna planina si U Anatoliji
Dobro, dosta!
Svidjelo joj se. Čak je i pjevala.
Kako sam samo improvizirao „Ilgaz”!
Skloni tu blokflautu.
Ne kvarimo raspoloženje.
S tom blokflautom želim učiniti samo jedno.
Hajde, reci.
Nazvat ćeš me janješcem?
-Janješce je… -Dosta više te svađe!
Reci ono „trač je veće zlo od zbilje” pa da možemo otići.
Pokvarili ste raspoloženje.
Uljepšala nam je večer svojim pjevanjem.
Idem u krevet. Laku noć.
Stari vuče. Neću ti dati Japrak.
Ovo sve srozava! Ne znam što bih rekao!
Faik!
U biti, svi su iskreni i dragi.
Ali imaju čudan osjećaj ponosa.
Lažni ponos.
Uopće im ne pristaje.
Da bar imam moć da ih promijenim.
Zaboravi ostale. Pobrini se za mene.
Naravno da hoću.
Došla si u moju sobu i prijateljski mi pristupila.
„Prijateljski”?
Šališ se?
Došla sam ti u ime intrige, napetosti i neobičnosti.
-Uopće to ne osjećaš? -Ne.
Kao da smo sestre.
Baš si draga.
-Zbilja si naivna. -Zbilja jesam.
A da onda…
G. Nazif?
Bože dragi!
Ne moraš kao ja učiti kako hodati s knjigom na glavi.
Valjda.
Nitko nije ni trznuo kad si rekla „Bogek moj dragi!”
Pa na tvom govoru ne moramo raditi.
Što ćemo onda raditi?
Mislim…
Nauči me o Turskoj petorki.
Cemal Reşit Rey.
Adnan Saygun.
Ulvi Cemal Erkin.
Bože milostivi! Što to radim?
I mene samo što nisi opčarala.
Ne.
Neću nasjesti, Zamamni Krumpiriću!
Figen?
Ludice jedna!
Nazife, što se događa?
Nije te bilo pola sata u ovo gluho doba.
Nisam mogao spavati. Razmišljao sam o Japračinoj pjesmi.
Nevinost pjesme, taj tekst…
Kako je ono išlo?
Seljanka sam ja
Srce mi je ranjeno
Da vam kažem što muči me…
Je li to istina?
Ne, brate. Nisam zbilja seljanka.
Samo sam pjevao Japračinu pjesmu.
Sram te bilo!
Stari vuče. Neću ti dati Japrak.
-Japrak, spavajmo, ljubavi. -Kako drsko!
Oprezno, draga.
Faik mora otići. Japrak je moja!
-Sram te bilo! -Igrali smo se.
-Voliš li glazbu? -Samo slušam.
-Ovako je lakše. -Nemoj. Život je lijep!
Nemojte, molim vas! Mokra sam.
To je vlasnički list?
Prestani me gnjaviti.
-Što se događa? -A što misliš?
Razmisli. Što bi se moglo događati?
Pogledaj tajming. Sve je u redu. U vili smo.
Što se događa u vilama?
Je li to sad „kakve li izjave” ili „trač je veće zlo od zbilje”?
Prodajemo li vilu?
Odjebi.
Malo bontona! Kakve li izjave!
Trač je veće zlo od zbilje.
Brate, objasni to običnim jezikom, pa da svi razumiju.
Ne ide nam dobro na bazaru.
Imali smo zadužnicu.
Iznos na koji je izdana već je u cijelosti podmiren.
Pristali smo na klauzulu prema kojoj izostanak plaćanja ubrzava naplatu?
Baš tako.
A prihvatio sam i to da u slučaju spora
poštujem presudu koju donese istanbulski sud.
Ima li se smisla buniti ako je sudbina takva?
Što se događa?
Ti nekulturni školarče!
Piješ šeri, jedeš parfe, piletinu Topkapı da i ne spominjem.
Zadavit ću te!
Tvoj se plitki um ikad zapitao kako financiramo vilu?
Zabit ću ti tu flautu u dupe.
Ne dolaziš ni u tvrtku ni u ured. Majku ti jebem!
Seronjo jedan!
Perverznjače jebeni!
Sinoć si mi pritiskao jaja
kao da voziš sportski auto!
-Izopačeni degeneriče! -Zašto nisi rekao da si to ti?
Gejlorde!
Završili ste?
Fikret je sada vlasnik vile.
Nema dionica u tvrtki. Moramo barem spasiti vilu.
To je dobro.
-Hoćemo li popiti šeri? -Naravno.
Taj trknuti Fikret nije sav svoj.
Mislim da nam neće stvarati probleme.
Izvoli, brate.
Toliko knjiga!
Čitaš li sve ovo?
Tiho. Ne govori.
Da, sve sam ih pročitao.
I silno žalim zbog toga.
Da sam bar ostao čist i nevin poput tebe.
Nemoj. Još nisam službeno zaposlena.
Fikrete. Što radiš u biblioteci?
Figen će svirati klavir. Dođi, Japrak. Oboje dođite.
To je blokflauta?
-Prestani. Daj mi to. -Pusti me!
-Puštaj! -Ti pusti!
Prestani to svirati! Prestani!
Prestani.
Japrak je s nama već tjedan dana.
Jako smo se zbližili.
Figen, daj nam valcer.
Ne želim više svirati prokleti klavir.
Sviram ga od četvrte godine!
Imaš pravo, draga. I meni je dosta.
Uvijek pijemo liker i zurimo oko sebe.
Sad kad razmislim,
doista živimo kao u vili.
Zar se ne slažete?
Ali Japrak nam je plesom i pjevanjem uljepšala život.
Zbilja?
Znam!
Priredimo veliku zabavu i pozovimo društvo.
-Možda bal? -Izvrsno!
Japrak bi iskusila nešto novo.
Je li? Kako to?
Samo sam mislio da bismo se svi skupa zabavljali.
Jesi li?
Zabava s temom.
Ne znam, poput onih kostimiranih zabava ili maskenbala.
A slijedi divlji seks. Điha!
Faik!
Dođi. Koji ti to kurac prolazi kroz glavu?
Što zamišljaš? Zašto govoriš o seksu?
Kakav klišej od bogatog derišta!
Što ti je u glavi? Ti…
Gdje smo pogriješili?
Primili su te u prestižnu školu. Nisi je pohađao.
-Što ćemo s tobom? -Prestani!
Očito je pokušavaš osvojiti tematskom zabavom. Neću nasjesti.
Ne možeš svojatati sav seks u vili.
-Kako se usuđuješ? -Moj je!
Japrak, mogu svojatati sav seks, zar ne?
Zašto ne razgovarate normalno?
Gledam vas kao brata ili oca.
Zašto ne komunicirate kako spada? Zašto, o zašto?
Uvijek ti komentari o tome kako sam seljanka i slično.
Uvijek ta seksualna napetost.
Dozlogrdilo mi je što se nitko ne zna ponašati ležerno.
Japrak, čekaj!
Bože! Prava sveznalica!
Mislim… Zašto svi pokušavate poševiti služavku?
Kakve su to gluposti? Kao da vam je to dužnost!
Pustite je na miru.
Dobro, dosta.
Previše je posebna. Ne možeš me kriviti.
Zabava će biti sjajna.
Nema klavira, zar ne?
Nema. Samo kostimirana zabava.
Odlična ideja.
Uza sve te bogataše, bit će poput ribe na suhom.
Hasane!
Hasane! Dođi.
Priređujemo veliku zabavu u petak. Sastavit ću ti popis.
-Možemo li razgovarati? -Naravno.
Znam vašu situaciju.
Obitelj mi je povjerila Japrak.
Ako je još jednom vidim da ovako plače,
odreći ću se otpremnine za 34 g. ovdje
i nabiti ovaj valjak tebi i Faiku u šupak.
Stari moj!
Naravno da hoćeš.
O čemu razgovarate?
G. Nazif će vas uputiti.
Luđak.
Zabava će biti sjajna.
Şahbendere!
Moja draga Beti! Dođi.
Uvijek me iznenadiš, Nazife!
-Kakva zabava! -Zar ne?
-Naspram tebe se možemo skriti. -Odjeven sam kao zejbek.
Ovdje je kebab, ondje dızlama. Dođite.
Pazite, na podu je gnojivo. Samo naprijed.
Slušajte. Domaće pjesme.
-Imamo li cacık? -Uvijek.
Dođite. Oprezno.
Hajde.
Dolij svima ajrana.
Jedino selo za koje vi znate je veselo!
Gle, ja sam zejbek!
Koji vrag?!
Nebibe? O, moj Bože!
-Izgledam dobro? -Divno!
Nosim tri sloja odjeće.
Da želimo na brzaka, svlačila bih se 20 minuta.
Prepusti to stručnjacima.
-Yusufi su ovdje? -Kako bih ja to znala?
Zašto Faik kasni? Taj šupak.
Nadam se da mu je kostim u skladu s temom.
Pođi sa mnom.
Ajran.
Rade tako čudne stvari.
Ispunili su cijelu sobu sijenom.
Nije to ništa. Pogledaj mi stopala.
Cijeli je hodnik pun bivolje balege.
Zašto? Zbog teme!
Jebeš njegovu temu! Oprosti na izrazu.
Evo, posluži im ove muffine.
Ako ti itko išta kaže, nemoj šutjeti. Kaži ti njima što ih ide!
Čuvam ti leđa.
U redu, striček Hasan.
Kako si?
Kakav je to miris?
Gnojivo. Oprostite na izrazu, ali to je doslovno sranje.
Nisi se obukao kao seljanin.
Nije mi se dalo. A ti?
Ja već jesam seljanka.
Svi su odradili sjajan posao s tematskim kostimima.
Hal­li­hal­lo!
Uvijek razočaranje.
Faik, dragi, iz kojeg si ti sela?
-Wiesbaden, šećeru. Nešto te muči? -Da, šećeru. Želim vidjeti Anatoliju.
Daj mi rijeke Gediz i Kızılırmak, stepe, potoke.
Naravno, to je Faik. Do njega ne možeš doprijeti.
Ovdje nema ničega za piće?
Ha, Nazife?
Recite mi, age.
Recite mi, begovi.
Zar nemamo ni prosecco?
Tako dobro imitira!
-Jeste li za malo? -Čekaj.
Madlen, ovo je naša služavka Japrak. Prava je seljanka.
Reci nam, dušo, koja od nas bolje izgleda.
Gđa Madlen ili ja?
Ne znam. Tko sam ja da sudim?
Mislim da si to ipak ti. Nitko ne može biti takva seljanka.
-Tako je. -Seljanka!
Jer ona je prava.
Da, naravno.
-Selo! Selo! -Selo!
Čak i vila drukčije miriše otkako je došla ovamo.
-Imamo ajran, a ti piješ pivo? -Da.
A tema?
Wiesbaden, dušo.
A pivo se radi od ječma.
Şahbendere, gledaj.
Prijatelji, sad ćemo zaigrati tradicionalnu igru.
-Glavarov magarac! -I ja je želim igrati!
-Dođite. -I ja je želim igrati!
Baš dražesna igra.
-Glavarov se magarac vratio? -Je li se vratio?
-Što je donio? -Što je donio?
-Glavarov se magarac vratio? -Je li se vratio?
-Što je donio? -Što je donio?
Moj je red da se spustim!
-Hajde. -Idemo.
-Glavarov se magarac vratio? -Je li se vratio?
-Što je donio? -Što je donio?
-Glavarov se magarac vratio? -Je li se vratio?
-Što je donio? -Što je donio?
Leći ću. Udari me sprijeda.
-Glavarov se magarac vratio? -Je li se vratio?
Čekaj.
Japrak, pitaj: „Glavarov se magarac vratio?”
Dosta!
Ovo nije seoski život.
Pravi seoski život nije ovakav.
Sve vas mrzim.
Neka ovo ruglo od bala završi!
U Istanbul sam se došla školovati.
Takvi kao ja moraju raditi.
U ovoj sam vili radila bez imalo prezira.
Bez čega?
Zbilja? Sada?
Bila sam iskrena sa svima vama.
Pomno sam vas promatrala, nadajući se da ću nešto naučiti.
Ali ova vas je vila obuzela i iskvarila.
Ne preispitujem vaš moral. Vodite ljubav jedni s drugima!
I ja vodim ljubav.
Vodim ljubav u planinama i na ravnicama, bez imalo srama!
Jer sam seljanka.
Vi ste potajno vodili ljubav na pragovima i ispod stolova.
Nisam se ljutila na vas. Samo sam vas žalila.
Živite u vili, ali ponašate se kao da ste u špilji.
Bilo me sram!
Dosta više! Poljski Mišu!
Šuti ili ću ti taj štap nabiti u guzicu.
Volite iznenađenja.
Ovo je bilo moje za vas.
Šamar seljanke, može se reći.
Žao mi je što sam vam upropastila temu.
Ali sela ne smrde samo po gnojivu. Mirišu po ružama.
Gnojivo se stavlja u ruže kako bi rasle.
Ali vi ste stavili gnojivo na govno,
pa je vila postala još usranija!
Zabluda je bila misliti da možemo živjeti kao braća i sestre.
Naći ću svoj stan.
A ponavljam dva kolegija.
Studiram filozofiju. Nije lako.
Istina.
Fikrete. Sviđaš mi se. Drag si mi.
Želiš li sa mnom?
Japrak.
Želiš li ili ne? Ne zuri u prazno.
Ljubavi moja.
Mislim, oprosti… Gle.
Ova je vila moja.
Zašto bismo otišli?
Oni mogu otići.
Što?
Ti to ozbiljno? Oprostite na mom tonu.
Stanite!
Sad se sramim što živim u gradu.
Htio bih se Japrak ispričati pjesmom.
Bila je to divna pjesma. Mogu li ostati u vili?
Ne sviđa mi se.
Čuli ste je. Napustite vilu.
Moja djevojka želi da odete.
Fikrete! Kakve li…
-Izjave… -Janješce!
Evo ga.
Imamo službeni vlasnički list.
Odmah napustite vilu. Odjebite, majku vam!
Ja ostajem, zar ne?
Naravno, Hasane.
Zagrli me.
-Moj Zaljubljeni Oblače! -Dušo!
KRAJ
Prijevod titlova: Bernarda Komar