THE LIFE AND MOVIES OF ERŞAN KUNERİ
Når jeg spiller en rollefigur, blir jeg den mannen. Eller kvinnen.
Du var flott som kvinne. Det overrasket meg.
-Dustin Hoffman den ene dagen… -Hold kjeft.
Fjern puten, Tülay. Slutt å late som du er gravid.
Har Mami kommet?
-Mange ganger. -Gud, gi meg tålmodighet! Bli med meg.
God kveld. Gratulerer! Han ser akkurat ut som deg!
Slutt å være så frekk, Erşan!
Jeg har endelig funnet den. Innpakket: Yaprak av Cemil Nadir.
-Morrabrød, Erşan? -Skulle ønske det.
Hei, Tomris.
Jeg vil snakke litt med deg.
Vi har laget to filmer sammen. Du vet at vi ikke trenger stuntfolk.
Noe forstår jeg ikke. "Seyyals stuntperson: 10 000 lira".
-Jeg fikk ikke de pengene. -Så…
-God kveld, alle sammen. -Kom hit.
Hva betyr "Seyyals stuntperson: 10 000 lira"?
-Den er min, broder. 10 000 var avtalen. -Når trengte vi en stuntperson til Seyyal?
Jeg sto på ski og skled selv i Tid for å skli.
-Virkelig? -Ja. Det er helt sant.
Du spilte Şadans sønn, Şadi, i den. Hva snakker du om?
-Ville jeg lyve for 10 000 lira? -Hvor mye ville du lyve for?
Ikke se på meg. Jeg husker ingenting.
Jeg skal se filmen igjen.
-Det er ikke sant. -Vær så snill.
Jeg skled gratis og fikk 10 000 for å skli i Seyyals klær.
Om alle hadde fått 10 000 for å skli i Seyyals…
Unnskyld.
-Morrabrød? -Skulle ønske det.
Du snakket om en bok du fant, Erşan.
Ja. Innpakket: Yaprak.
Jeg vil filmatisere en bok. Jeg leste den da jeg var ung.
Jeg må bare gjøre noen små justeringer. Boken utspiller seg i et herskapshus.
"Basert på romanen". Noen filmer har den teksten.
Ja, akkurat. Jeg har alltid villet lage en slik film.
Samt "Tilpasset for teater av…" Jeg skal lage en sånn musikal.
-Gjøre Erol sjalu! -Skal han bli sjalu på deg?
Ja, vennen. Min største drøm er å gjøre ham sjalu.
Hei, alle sammen!
-Velkommen, Şermin. -Morrabrød, Şermin?
Jeg slanker meg. Jeg skal spille i en musikal med Erol Evgin! Ta-da!
-Hvilken Erol Evgin? -Hvor mange vet du om?
To fra og med nå! Den jeg ser opp til, og den som stjeler skuespillerinnen min.
Intervjuet gikk veldig bra. En diger, enorm musikal på Şan teater.
-İşte Öyle Bir Şey. -Samme navn som sangen hans? Lathans!
-Er Haldun Dormen regissør? -"Er Haldun Dormen regissør?"
Jeg er glad på dine vegne. Det er en flott mulighet.
Er du sint på meg?
Hvordan kan jeg være sint? Haldun Dormen, Erol Evgin…
De navnene veier tungt. Alle her ville jobbet med dem.
Jeg mente ikke å være sen som en primadonna.
Beklager. Voksterapeuten tok seg god tid.
-Har jeg noen hår igjen her? -Nei.
Jeg ble utålmodig. Pokker, jeg er skrubbsulten.
Kumsal, ville du ha takket ja om Haldun Dormen ringte deg?
Nei, jeg gjør ikke det lenger. Det er flere år siden forrige hjemmebesøk.
Hva snakker dere om? Hvor inviterer han meg hypotetisk?
Du er gal, Kumsal! Şermin skal spille i en musikal med Erol Evgin.
Du tuller!
Hun må velge mellom Erol Evgins musikal
og vår "basert på romanen"-film, Innpakket: Yaprak.
Jeg så for meg Şermin som Yaprak.
Å nei! Ikke få meg til å velge!
"Basert på romanen"-filmer er alltid gode!
Ikke sant? Så hva blir det til?
-Erol Evgin eller "basert på romanen"? -Innpakket: Yaprak, hva?
Ja. Den skal lages om en uke.
Jeg stemmer på Erol.
-Helt klart. -Gå for Erol!
-Jeg skal spille i filmen vår. -Ja!
For ei hurpe. Motsier oss av trass.
-Dumme jente. -Flink jente, Şermin!
-Min kvikke lille kanin! Du er stjernen. -Jeg bare tullet om Erol Evgin.
Jeg så nyhetene i avisen.
Jøss, så slu!
Av og til er det slik man får roller. Hun fikk hovedrollen.
Bra, men ikke test meg med Erol igjen. Vær så snill.
Erşan, han sier han er din storebror. Skal han kastes ut?
Erşan, de trengende og fattige sulter. Redd dem!
De 10 000 du ga meg, gikk til de fattige.
De spør meg om min godhjertede bror kan gi dem 5000 til innen i morgen.
-Spør de fattige om det? -Som et kor! Det er utrolig.
Helt utrolig, ja.
-Kan du spille i en film? -Det er tungt.
Ti tagninger for en to-minutters scene! Jeg gjør det for 7500.
Eller la oss si 10 000. Er den lang?
7500. Du er med. Innpakket: Yaprak. Basert på Cemil Nadirs roman.
Morrabrød, Cemal?
Skulle ønske det.
KUNERİ FILMMONTASJE INDUSTRIER AS
INNPAKKET: YAPRAK
BASERT PÅ CEMİL NADİRS ROMAN
CEMAL TARAKÇI SOM NECİP
KUMSAL GÜNEŞ SOM MACİDE
TOMRİS BEYOĞLU SOM FİGEN
ERŞAN KUNERİ SOM NAZİF
BASERT PÅ CEMİL NADİRS ROMAN
CENGİZ GÜMÜŞ SOM FİKRET
BASERT PÅ CEMİL NADİRS ROMAN
SEYYAL PAR SOM NEBİBE
BASERT PÅ CEMİL NADİRS ROMAN
AYHUN UŞUK SOM FAİK
MUAMMER RADO SOM HASAN
FILMATISERT AV ERŞAN KUNERİ
BASERT PÅ CEMİL NADİRS ROMAN
REGI: ERŞAN KUNERİ
INNPAKKET: YAPRAK BASERT PÅ CEMİL NADİRS ROMAN
INNSPILT I 1000VOLT STUDIO
Bravo! Fantastisk! Jeg hadde forventet noe europeisk.
En plettfri opptreden, Figen.
Min kjære Nebibe, søsteren din er full av overraskelser.
Ja. Jeg klarte knapt å holde tritt!
Som vestofil ville jeg ha laget litt av et show om det var Paganini.
-Ja, så klart. -Du får meg til å rødme.
Hvor kom melodien fra, Figen?
Jeg trodde et øyeblikk at herskapshuset skulle selges.
Du fortapte deg virkelig i melodien, storebror.
Du trenger ikke å være sjalu bare fordi du er umusikalsk.
Feil. Jeg har alltid med meg blokkfløyten. Men jeg ville høre på Figen, ikke krangle.
Nå får du gi deg, ditt lille lam.
Jeg visste han ville kalle meg et lam.
-Hvorfor ser du så fjern ut, Fikret? -Fordi jeg er morfinavhengig, selvsagt.
-For en uvelkommen ytring! -Har du ikke hørt det?
Det er det nye ryktet Hasan sprer.
Han vet jeg har diabetes, men sa jeg var avhengig fordi han så meg med en sprøyte.
Hva ville han ha sagt om jeg var melankolsk?
Heller gjort enn hørt! Så absurd.
Jeg skal snakke med ham.
Landsbyboere ser alltid ting gjennom sine små skylapper!
Skylapper er ikke små.
Du trenger ikke å motsi folk hele tiden. Særlig ikke de med høyere utdanning.
Han skryter stadig av skolegangen sin!
-Jeg gikk på Kabataş gutteskole! -Å? Men jeg liker ikke gutter!
I så fall lytter vi alle til deg som gikk på en italiensk skole!
-Fortell om alle dine flørter. -Ikke vær uforskammet, Faik.
-Jeg ble kalt Giovanni Nazif på skolen. -Virkelig? Giovanni Nazif!
-Hva vil du si om meg? -Nok krangling. Sett deg, sønn.
Jeg må fortelle noe. Jeg har ansatt en ung dame som hushjelp til herskapshuset.
Hun kommer snart. Hun er veldig uskyldig.
Hasan klarer ikke lenger å gjøre alt.
Meget klokt. Hun kan hjelpe til med middager og formaliteter.
Er hun ung?
-Det første spørsmålet avslører alt. -Og jeg vil bli din død.
Ikke "lam"? Kall meg "lam". Kom igjen.
Det holder. Hun er en ung landsbyboer.
Jeg håper hun klarer å lære alt så vi får god hjelp rundt i herskapshuset.
Kan det være henne?
-Det er en skjønnhet utenfor. -Måtte noe godt komme ut av dette.
-Få se. -Er hun her allerede?
Hun er så uskyldig. Hun skjelver som et løv.
Så rart at Yaprak betyr "løv"!
OG ŞERMİN İKİNCİ SOM YAPRAK
-Yaprak? -Sånne er slue.
Hun må kjenne sin plass.
-Så hun heter Yaprak? -Slike jenter får fort kallenavn.
"Betatt sky" passer.
-Snarere "forlokkende tater". -Jeg skal kalle henne "smidige kanin".
-Hva med "skogmus"? -Hva med "kaninstuing"?
Ikke rart du gikk på en gutteskole.
For en mild, øm kvinne. Hva venter du på? Åpne døren.
Så duggvåte øyne.
-Verdt å ha seg med. -Hva behager?
Verdt å ha her, mener jeg. Det var det jeg prøvde å si.
Hun ser ut som djevelen selv.
Velkommen.
Hun er så mager, Nazif.
-Det er allikevel mye å gripe tak i… -Hold munn!
Velkommen, vennen.
-Takk. La meg kysse din hånd. -Trengs ikke.
Hasan!
Ja, min herre?
-Vis Yaprak rommet hennes. -Rommet vårt er nærmest kjøkkenet.
-Kanskje hun bør være i nærheten. -Oppe er et bra…
Loftet ved siden av Figens rom er tomt.
-Hvordan vet du om Figens rom? -For et stort og vakkert hus dere har!
Så mange ulike ting.
Man kan dø av lykke her. Det må være vanskelig å bo her.
Beklager. Gikk jeg for langt?
Du vil få se at det er stort når du tørker støv.
Hasan.
Kom, kjære deg.
Håper ikke jeg skuffer dere.
-Se her! Uhell er over oss! -Vi tar det bitre med det søte.
Her. Håper det smaker.
Du må være sliten etter reisen. Spis.
-Så finner du deg til rette på rommet, ok? -Takk, onkel Hasan.
Tror du de vil like meg og akseptere meg som en av dem?
Jeg har vært her i 34 år.
Herr Necip har aldri invitert meg til en Charleston-dans eller bar.
Bare tuller. De er forskjellige på alle måter, Yaprak.
Dem de omgås, måten de spiser og drikker på.
Men bare fokuser på å tjene til livets opphold.
Én ting til. Vær forsiktig med Faik og Nazif.
Vær alltid på vakt.
Mister du en tresleiv, se deg rundt tre ganger før du bøyer deg ned.
Hva sa du om sleiven?
-Ingenting. Vi bare tullet, min herre. -Hvor er kysset mitt?
Jøye meg.
Nazif er en sann spøkefugl.
Hva er det til middag?
Vi begynner med en consommé. Jeg lager også cordon bleu.
Du kan enten bare spise bouillabaissen og gå
eller bli til desserten, som er markjordbær og makroner.
-Har du laget alt det? -Ja, jeg finner ikke på noe.
Greit.
Og… er øynene dine nøttebrune eller brune?
Selvsagt nøttebrune.
-Unnskyld. -Greit.
Jeg begjærer deg. Skal du besøke meg i kveld også?
-Selvsagt, snuppa. -Du sjekket ut budeia. Ikke gjør det mer.
Tullprat!
-Da gjør jeg ende på deg! -Ok. Vent.
Slask! Du er veldig intim med kona di!
Du fylte opp likørglasset hennes to ganger rett foran meg.
Ikke vær latterlig, kjære.
-Denne forbudte kjærligheten er for tung. -Det er snart over.
Vi kjøper et enetasjes hus. Her blir vi rævkjørt av alle intrigene, utroskapen
og endeløse lidenskapen. Herskapshuset gjør meg gal!
-Yaprak, kom hit. -Jeg dreper deg!
Yaprak, kom.
-Hvordan våger du å snakke om utløsninger? -Jeg mente ikke "kom" på den måten.
-Skitne… -Hvor er Yaprak? Jeg vil ha nype-te.
Din skitne heroinmisbruker! Selv hushjelpen, din ekling!
-Faik. -Ja, storebror?
-Hvorfor stirrer du på meg? -Jeg liker deg ikke, storebror.
Det må være herskapshuset. Et enetasjes hus løser det. Les på leppene mine.
-Hva sa du til slutt? -Offentlig kostskole. Det er deg.
-Tullprat. -Det er sant. Hun lukter så harskt!
-Dessert? -En skitten landsbyboer!
-Ja! -Spre beina litt.
-Men det kommer med en naturlig skjønnhet. -Hva gjør du? Slutt!
Han er aldri på kontoret. Eller hva? Kan du påstå noe annet?
Faik?
Jeg drar til fabrikken. For en uvelkommen ytring!
Fyll på vannglassene og ta de tomme suppeskålene.
Takk, kjære deg.
Unnskyld meg.
Er du ferdig med suppen, søster Figen?
Hva behager?
Er dette en brun pub i Sütlüce, Hasan? Er det slik service vi fortjener?
Hun forhastet seg av angst, frue. Tilgi oss.
-Du milde himmel! -La oss ikke gjøre jenta flau. Sånt skjer.
Consommeen er utsøkt.
Å ja?
Necip, kanskje vi bør be Yaprak lage tarhana-suppe.
Det er så lenge siden sist at jeg har glemt lukten.
-Jeg også. -Jeg vet ikke hvordan man lager det.
-Ett skuldertrekk, og jeg er ferdig! -Hvordan kan du ikke vite det?
-Det er sant. -Hun trakk på skuldrene! Så uskyldig!
Fru Macide, hun er veldig flink til å synge.
-Hun har en fantastisk stemme. Kom igjen. -Nei, jeg er for sjenert.
-Lille fugl! Ingen blir vel sjenert mer? -Nei!
Du sang så fint på kjøkkenet. Ikke vær sjenert.
Jeg er en landsbyjente
Hjertet mitt er såret
Hvis jeg fortalte hva som plager meg
Ville du følt så mye medlidenhet
Jeg forelsket meg i en ung mann
Hans kullsvarte øyne og slanke figur
Stjal hjertet mitt
Og etterlot meg knust
-Bravo. -Landsby, landsby!
-Landsby, landsby!
-Hva skal dette bety, Nazif? -Landsby, kjære.
Jeg vil ikke ha parfait, Hasan. Jeg er for rystet.
-Er du også rørt? -Er det så vanskelig å tro?
Ilgaz, du er et mektig fjell i Anatolia
Det holder!
Hun likte det. Hun sang med. For en improvisert gjengivelse av "Ilgaz" av meg.
Legg vekk fløyten. La oss ikke ødelegge stemningen.
Den får meg til å ville gjøre én ting.
Si det. Skal du kalle meg "lille lam"?
-Kom igjen, "lille lam" er… -Nok krangling!
Si: "Heller gjort enn hørt" så vi kan dra.
Du ødela humøret mitt. Hun livnet jo opp kvelden med sangen sin.
Jeg legger meg. God natt.
Gamle ulv. Jeg lar deg ikke få Yaprak.
Dette gjør det hele billig! Jeg er målløs!
Faik!
De er rene og søte. Men de har en rar følelse av stolthet.
En falsk stolthet. Det passer dem ikke.
Skulle ønske jeg kunne forandre dem.
Glem de andre. Ta deg av meg.
Selvsagt. Du kom til rommet mitt og oppsøkte meg på en vennlig måte.
Ha! "Vennlig"? Tuller du?
Jeg kom til deg på vegne av intriger, spenning og eksentrisitet.
-Føler du det ikke? -Nei.
Det føles som vi er søstre. Du er så skjønn.
-Du er veldig naiv. -Det er jeg virkelig.
-Så hva om vi… -Herr Nazif?
Du godeste!
Du trenger ikke å lære hvordan man går med en bok på hodet, slik jeg måtte.
Det stemmer vel.
Og ingen reagerte da du sa: "Du milde himmel!"
Så vi slipper å jobbe med talen din. Hva skal vi gjøre?
Jeg tror… Bare lær meg om de fem tyrkiske komponistene.
Cemal Reşit Rey. Adnan Saygun. Ulvi Cemal Erkin.
Herlighet! Hva driver jeg med? Du forhekser meg også.
Nei. Jeg akter ikke å falle for det, forføreriske tater!
Figen?
Din gale jente!
Hva foregår, Nazif? Du har vært borte i en halvtime så sent på kvelden.
Jeg fikk ikke sove. Jeg har tenkt på Yapraks sang.
Sangens uskyld, teksten… Hvordan lød den igjen?
Jeg er en landsbyjente
Hjertet mitt er såret
Hvis jeg fortalte deg hva som plager meg
Er det sant?
Nei, jeg er ingen landsbyjente. Jeg sang bare Yapraks sang.
Skam deg!
Gamle ulv. Jeg lar deg ikke få Yaprak.
-Yaprak, la oss sove. -Uforskammet!
Forsiktig, vennen.
Slasken Faik må gå. Yaprak er min!
-Skam deg! -Men vi bare lekte.
-Liker du musikk? -Å høre på, ja.
-Sånn takler jeg det. -Nei, nyt livet!
Slutt! Jeg blir våt.
-Er det et skjøte, bror? -Slutt å mase.
-Hva foregår? -Hva tror du?
Tenk på det. Hva kan det være?
Se på timingen. Alt er bra. Vi er i et herskapshus. Hva skjer i slike?
Er dette en "uvelkommen ytring" eller "heller gjort enn hørt"?
-Skal vi selge huset? -Dra til helvete.
-For en uvelkommen ytring! -Heller gjort enn hørt.
Bror, forklar det tydelig så alle forstår.
Vi strever i torsdagsbasaren. Vi hadde et gjeldsbrev.
Og beløpet som skulle betales, var allerede betalt i sin helhet.
Ville en manglende innbetaling akselerere alle påfølgende gjeldsbrev?
Ja. Jeg gikk også med på at hvis en tvist skulle oppstå,
ville jeg følge kjennelsen til Istanbuls domstoler.
-Da et det nytteløst å protestere. -Hva er det som foregår?
Din ukultiverte offentlig skole-gutt!
Du drikker sherry og spiser parfait og topkapı med kylling. Jeg skal kvele deg!
Har du lurt på hvordan vi finansierer herskapshuset?
Jeg stapper blokkfløyten opp i ræva di. Du besøker aldri firmaet eller kontoret!
Drittsekk! Jævla pervo!
I går tråkket du på ballene mine som om du kjørte en sportsbil!
Hvorfor sa du ikke at det var deg, manneelsker?
Er dere ferdig?
Fikret eier nå huset, men har ingen aksjer i selskapet. Vi må redde huset.
-Det er bra. Skal vi drikke sherry, bror? -Ja visst.
Gale Fikret er ikke engang seg selv. Jeg tror ikke han vil lage problemer.
Vær så god, bror.
Så mange bøker! Har du lest alle sammen?
Hysj. Ti stille. Ikke snakk.
Ja, jeg har lest alle. Og jeg angrer dypt på det.
Skulle gjerne vært ren og uskyldig som deg.
Gi deg. Jeg er ikke offisielt ansatt ennå.
Fikret. Hva gjør du på biblioteket? Figen skal spille piano. Kom, begge to.
Er det en fløyte?
-Stopp. Gi meg den. -La meg være!
-Slipp! -Slipp selv!
Slutt å spille! Kutt ut.
Yaprak har vært hos oss i en uke nå. Vi har knyttet tette bånd.
-Figen, gi oss en valslåt. -Jeg vil ikke spille piano mer.
-Jeg har spilt siden jeg var fire! -Du har så rett. Jeg er også lei.
Vi drikker alltid likør og ser oss rundt.
Vi har virkelig gjort alt som er å gjøre i dette herskapshuset, eller hva?
Men Yapraks dans og sang lyste opp livene våre.
Sier du det?
Jeg har det! Vi har en stor fest og inviterer alle selskapsløvene.
-Kanskje et ball? -Ja! Yaprak vil like den nye opplevelsen.
Virkelig? På hvilken måte?
Jeg mente bare at vi alle skulle more oss.
-Gjorde du det? -En temafest.
Jeg vet ikke helt. Kanskje en kostymefest eller et maskeradeball.
Etterfulgt av vill sex. Ha!
Faik!
Kom hit. Hva faen er det du tenker på?
Hvorfor snakker du om sex? For en klisjé av en rik drittunge du er!
Hva foregår inni hodet ditt? Hva gjorde vi galt med deg?
Du takket nei til å studere på Galatasaray. Hva skal vi gjøre med deg?
Slutt! Det er åpenbart at du prøver å sjarmere henne med temafesten.
Du får ikke ha all sexen i huset.
-At du våger! -Jeg får det!
Yaprak, får jeg ikke ha all sexen her?
Hvorfor ikke snakke til meg normalt?
Jeg anser dere som mine søsken. Hvorfor kommuniserer dere ikke ordentlig?
Hvorfor?
Alltid med kommentarer om at jeg er landsbyboer og slikt.
Alltid med den seksuelle spenningen.
Jeg er så lei av at ingen klarer å flyte med strømmen.
Yaprak, vent!
Jøye meg! For en bedreviter!
Ja! Hvorfor prøver dere alle å knulle hushjelpen?
Det virker som det er deres plikt!
-La henne være i fred. -Hun er for spesiell til å gi slipp på.
-Festen blir flott. -Ikke noe piano, vel?
-Ikke noe piano. Bare en kostymefest. -Jeg liker ideen.
Med alle rikingene vil hun være som en fisk på land.
Hasan!
Hasan! Kom hit.
Vi skal ha en stor fest på fredag. Jeg skal lage en liste.
-Kan vi ta en prat? -Selvsagt.
Jeg kjenner situasjonen din. Yapraks familie regnet med meg.
Hvis jeg ser henne gråte slik én gang til, gir jeg avkall på sluttvederlaget mitt
og stapper dette kjevlet opp i ræva på deg og Faik.
Din gamle gubbe. Selvsagt skal du det.
-Hva snakker dere om? -Spør herr Nazif.
Sprø fyr.
Festen blir flott.
Şahbender!
-Min kjære Beti! Kom hit. -Du overrasker meg stadig, Nazif!
-Flott fest! -Ikke sant?
-Vi ser latterlige ut. -Jeg er kledd som en zeybek.
Det er sim sim kebab her og dızlama der. Se opp, det er gjødsel på gulvet.
Hør her. Regionale sanger.
-Har vi cacık? -Alltid.
-Kom. Se opp. -Æsj!
Kom igjen. Gi alle påfyll av airan.
Den eneste byen du vet om, er storbyen! Se, jeg er en zeybek!
-Hva i huleste? -Nebibe? Herregud!
-Er jeg fin? -Veldig!
Jeg har på tre lag. Jeg måtte brukt 20 min på å kle av meg til en kjappis.
Overlat det til ekspertene.
-Er ekteparet Yusufi her? -Aner ikke.
Hvorfor er Faik så sen? Drittsekk. Jeg håper kostymet hans står til temaet.
Bli med meg. Airan.
De gjør så mye rart. De har fylt hele rommet med høy.
Det er ingenting. Se på føttene mine. Hele gangen er full av bøffelmøkk.
Hvorfor? På grunn av et tema! Faen ta temaet hans! Beklager.
Server dem disse muffinsene.
Hvis noen sier noe til deg, sett dem på plass. Ikke vær redd. Jeg støtter deg.
Ok, onkel Hasan.
Hvordan går det? Hva er den lukten?
Gjødsel. Beklager, men det er bokstavelig talt dritt.
-Du er ikke kledd som en landsbyboer. -Jeg ville ikke. Og du?
Jeg er allerede en.
Alle har gjort en god jobb med å finne et temakostyme.
-Hallois! -Alltid en skuffelse.
Faik, hvilken landsby er du fra?
-Wiesbaden, søta. Er det et problem? -Ja, søta.
Jeg vil se Anatolia.
Gi meg Gediz- og Kızılırmak-elven, steppene, strømmene.
Men det er jo typisk Faik.
-Vi når ikke frem til ham. -Er det ikke noe å drikke her?
Nazif?
Si det, mine herrer. Si det.
Har vi ikke engang prosecco å drikke?
For en god imitasjon!
-Vil du ha litt? -Vent der.
Madlen, dette er vår hushjelp, Yaprak. Hun er en ekte landsbyboer.
Hvem syns du ser best ut, kjære deg? Fru Madlen der borte eller meg?
-Jeg er nok ikke rett person å spørre. -Jeg tror det.
Ingen kan være en landsbyboer som deg.
-Det stemmer. -Landsbyboer!
Fordi hun er en ekte en.
Ja, så klart.
-Landsby! -Landsby!
Hun fikk herskapshuset til å lukte annerledes.
-Vi har airan, og du drikker øl? -Ja.
Og temaet?
-Wiesbaden, kjære deg. -Og øl er laget av bygg.
Følg med nå, Şahbender.
Mine venner, vi skal leke en tradisjonell lek.
-Lederens esel! -Jeg vil også leke!
-Kom hit. -Jeg vil være med!
Det er en søt lek.
-Kom eselet tilbake? -Kom det tilbake?
-Hva tok det med? -Hva tok det med?
-Kom eselet tilbake? -Kom det tilbake?
-Hva tok det med? -Hva tok det med?
Min tur til å være esel!
-Kom igjen. -Da begynner vi.
-Kom eselet tilbake? -Kom det tilbake?
-Hva tok det med? -Hva tok det med?
-Kom eselet tilbake? -Kom det tilbake?
-Hva tok det med? -Hva tok det med?
Jeg legger meg ned. Slå meg forfra.
-Kom eselet tilbake? -Kom det tilbake?
Vent. Yaprak, spør: "Kom eselet tilbake?"
Det holder!
Slik er ikke livet på landet. Ikke i virkeligheten.
Jeg hater dere. Avslutt dette maskeradeballet!
Jeg kom til Istanbul for å studere. Folk som meg må jobbe for å studere,
og jeg jobbet her som hushjelp uten forakt.
-Uten hva da? -Virkelig? Nå?
Jeg var genuin mot dere. Jeg fulgte nøye med på dere i håp om å lære noe.
Men dette herskapshuset har fortært og fordervet dere.
Jeg betviler ikke moralen deres. Gå og elsk med hverandre!
Jeg elsker også.
På fjell og sletter, uten skam! Fordi jeg er en landsbyboer.
Dere elsket i smug i døråpninger og under bordene.
Jeg ble ikke sint. Jeg syntes bare synd på dere.
Dere oppfører dere som huleboere. Jeg følte skam!
Det holder, skogmus!
Hold kjeft, ellers stapper jeg stokken opp i ræva di. Dere elsker jo overraskelser.
Dette var min til dere. En landsbyboers ørefik, kan man si.
Beklager at jeg ødela temaet. Landsbyer lukter roser, ikke bare gjødsel.
Man legger gjødsel på roser for at de skal vokse.
Men dere la gjødsel på dritt og gjorde herskapshuset enda verre!
Vi kan visst ikke leve som søsken. Jeg skal finne meg et nytt sted å bo.
Og ta to kurs om igjen. Jeg studerer filosofi. Ikke lett.
Det er sant.
Fikret. Jeg har falt for deg. Vil du bli med meg?
-Yaprak. -Svar, ikke gi meg det tomme blikket.
Min elskede.
Jeg mener, beklager… Se. Dette herskapshuset er mitt.
Hvorfor skulle vi dra?
De kan dra.
Hva?
-Er du faen meg seriøs? Beklager. -Stopp!
Akkurat nå skammer jeg meg over å være et bymenneske,
og jeg vil beklage til Yaprak med en sang.
Dette var en vakker sang. Får jeg bo her?
-Jeg liker den ikke. -Du hørte henne. Forlat herskapshuset.
Kjæresten min vil ha dere ut.
Fikret! For en uvelkommen…
-Ytring… -Lille lam!
Her. Vi har offisielt skjøtet. Forlat herskapshuset med en gang.
Dra til helvete, rasshøl!
-Jeg får vel bli her? -Selvsagt, Hasan.
Gi meg en klem.
-Min elskede sky! -Kjære!
SLUTT
Tekst: Rune Kinn Anjum