KUNERİ FILMGYÁRTÓ KFT.
A MUSICAL
Helló, emberek Mit hoztatok nekünk?
Az egész világot akarjátok Egy jegy áráért
Helló, emberek Mit hoztatok nekünk?
Üres kézzel jöttetek De szép élményekkel távoztok
Kompromisszumot kell kötnünk Ha egy kicsit nevetni akarunk?
Nem lehet mindig szórakozni és nevetni? Dehogynem, drágám
Kompromisszumot kell kötnünk Ha egy kicsit nevetni akarunk?
Nem lehet mindig szórakozni és nevetni? Dehogynem, drágám
Légy óvatos, hallgass Az élet nehéz, ne bízz senkiben
Az ember telhetetlen Kérdezd meg, mit, miért és hogyan
Ha jó hozzád az élet Küzdj a szépségért!
Az élet fukar és fösvény Mondd velem, ilyen az élet!
Kezdődik a kabarénk Foglaljatok hát helyet!
Nem lehet mindig szórakozni és nevetni? Dehogynem, drágám
Üdvözöllek benneteket. Örülök, hogy itt vagytok velünk.
Mindjárt kezdődik a kabaré.
Mindjárt kezdődik, de hol vannak a szereplők?
Lehet, hogy túl korán jöttem?
Erşan úr!
Nem kell izgulni. Megoldjuk.
Mi van, uram?
- Ez nem A musical című kabaré? - Nem. Zárva vagyunk.
Csak viccelek. Kicsit közhelyes, mi?
Azt hittem, korán jöttem, mert senki nem volt itt.
Nem láttad, hogy a színpadon táncoltak? Ne már!
Nem így értem, uram. Én vagyok a kabaré narrátora.
Értem. Az elidegenítő effektusra hajtasz.
Szóval nincsenek táncosok, a közönség sincs itt, ugye?
Nem látok közönséget.
Hagyd abba! Elég!
Lefoglaltuk a helyet, reklámoztuk a gálát.
Sokan eljöttek. Felvétel is készül.
Ne hülyéskedj, Erşan!
Te vagy a hülye.
Ez már az előadás. Mindjárt be is bizonyítom.
Bizonyítsd be!
- Mennyibe kerül a kenyér? - Tíz egész lírába!
- A való életben ez elképzelhetetlen. - Le a kalappal ezért a mondatért!
Nagy tapsot kérünk!
Jövök, és játszom a szerepem. Mondd a szöveged!
Mit gondoltok, milyen volt,
amikor megjelent a magántulajdon?
Bocsánat?
Azt kérdezi, hol vannak.
Már értem.
Ideje átadom a színpadot a színészeknek.
Şükran, ott egy barlang. Ott! Erre! Gyertek!
Farrrok.
Könyörgöm, ne hozd zavarba a lányunkat!
Apa, szerezzük meg férjnek a fickót!
Elegem van.
A szokásokat és a hagyományokat követni kell.
Pokolba velük!
Libabőrös leszek tőlük. Csak rosszat jelenthetnek nekem.
Egyáltalán nem.
Üdvözöllek!
Vagy inkább „graugh”? Nem tudom, milyen nyelven beszéljek.
Jó uram, Lándzsás Kenan vagyok.
Ő a feleségem, Lándzsás Melisa, és a fiam, Kaya…
Ő is Lándzsás.
Foglaljatok helyet!
Kövön ülünk, de mesterien faragott kövön.
Nagyon fejlettek, drágám.
Farrrok úr, ugye?
Igen, Farrrok. Három „r”-vel.
Mertem remélni, hogy kijavít, de…
A nevem Farrrok Anaerkil.
A feleségem, Şükran Anaerkil, és a lányom, Çakıl Anaerkil.
Vadászat? Gyűjtögetés?
Gyűjtögetünk.
A közép-anatóliai szövetkezetektől.
Vademberek vagyunk, de a lányunk igazi városi lány.
Nem nevetek a nőellenes vicceken.
- Miért? - Nem kockáztatok.
Asszonyom! Hogy vagy?
Nem túl beszédes.
Hogy kommunikáltok?
Lökdösődés, rángatás. Így.
Aztán ő lök meg engem, aztán én őt.
- Jó ég! - Igen.
Az én feleségem sokat beszél, mégse mond semmit.
Neked gyűjtöttem az eljegyzésünk örömére.
Húst eszünk, bébi.
- Tudod, van tüzünk. - Tűz.
Ő lesz a sógornőm, ha nyélbe ütjük az üzletet?
- Ha nyélbe ütjük. - Igen. A sógornőm.
És egyébként
mezőgazdasággal is foglalkoztok?
Van egy kerítésünk és egy botunk.
Azt az anyabaszó…
Matriarchátusban élünk. Bocs a káromkodásért.
Farrrok, mennyi volt a legutóbbi tűzszámlád?
A barlangunkba nincs bevezetve a tűz.
A fiaim behozhatják a vezetéket a barlangig.
- Igen. - A barátaink beköttették.
Nincs óraleolvasás, random fizetnek.
- Apa, az anyós lenyűgöző. - Igen.
Az „anyós” a megfelelő szó?
Persze, hívd csak így!
Oké. Az anyós lenyűgöző.
Segítek apának a tárgyra térni.
A fiaddal megláttuk egymást a folyónál, és egymásba szerettünk.
Mint két civilizált ember
vagy mégsem…
Valami ilyesmi. Mindegy.
Össze akartunk jönni.
Farrrok úr, a lányod komolyan gondolja.
Jó a beszélőkéje. Lenyűgözted a bácsikádat. Vagyis az apósodat.
Ezeket ő gyűjtötte. Szóval dolgozik is.
- Igen. - A mezőn.
Nem dolgozhatsz.
Mivel éjjel is dolgozni fogsz…
- Allahra! - Még nem az a vallás.
Farrrok, hova hoztál? Ezek totál vademberek.
- Mégis mit csináljon, ha nem dolgozik? - Egész nap a barlangban üljek?
Hiszen mindig a barlangban vagyunk.
Meglátszik.
- Caner, gyere! - Csá, Çakıl.
Mi a fene ez, fiam?
Éhes disznó új makkot álmodott magának?
Ebből még közmondás is lehet.
- Remek közmondás! - Anyai örökség.
Az anyjától örökölte?
Fiam, bemutatom Farrrok urat és nejét, Şükrant.
Hozzád akarják adni a lányukat.
Tudom, apa. Remek emberek.
Csodás törzs, a kenyerük a legjobb.
Mutattátok már apának?
Kenyérszerű, de nem egészen olyan.
A doki szerint kevesebb kenyeret kéne ennem.
Nem megy, mi?
- Nem. - Látszik.
Régen „kenyir”-nek hívtuk, ebből lett a „kenyér”.
- Kenyir! - Kenyir!
Ti hogy hívtátok régen?
- Kinyír. - Kinyír, ő így hívta.
Uram,
a tűz szerelmére és a szél szellemére mondom,
feleségül akarok menni a fiához.
Türelem, kislány!
- Çakıl! - Apa…
Írtunk egy úgynevezett házassági szerződést.
Fiam, hozd a tabletemet!
- Hozd ide! - Remek dolog.
Minden le van írva, így van nyoma. Add ide!
Miután nekünk adtátok a lányt,
minden földetek és szerszámotok a miénk lesz.
- Mi? - Ti is kaptok egy szerszámot.
- A fiad szerszám? - Nem az?
Nem, apa.
Miért akarnánk a földjüket és a gyümölcseiket?
A fiú egy ostoba szerszám. Apám soha nem hazudik.
Çakıl, mit mondasz, drágám?
Menjünk, apa!
Barbárok! Hogy merészelik?
Elég, kislány! Hallgass meg!
Kaya, menjünk, fiam!
Nemrég álltunk két lábra De már jól megy
A furkósbot teszi a dolgát Mi a furkósbotban hiszünk
A földeken dolgozni? Na, azt már nem
Furkósbot és lándzsa Vademberek vagyunk, pénzünk van dögivel
Apa, tanulj illemet Viselkedj civilizáltan
Furkósbotról beszélni durvaságra vall Nem ettől leszek valaki
Én is beszállhatok a dalba
Vagy ha nem akarok, mégsem
Mihez kezdenék egy furkósbottal? Ezen tűnődöm néha
Mit keresek itt? Finom és törékeny vagyok
Nehéz lenne velük az élet De máshol is az lenne
Furkósbot kellett Hát fel is találtuk
Puska és ágyú még sokáig nem lesz
Ne légy naiv! Furkósbot kell az élethez
Én ebből inkább kimaradok
Furkósbot kell az élethez
Én ebből inkább kimaradok
Apám igazat beszél
Furkósbot nélkül semmire se mész
Çakıl nem tudott sokáig ellenállni. Vadállatok támadtak a törzsre,
így a kő, a furkósbot és a lándzsa újból nagyon értékes lett.
És őseink családot alapítottak.
Nemcsak a furkósbotot találták fel, hanem sok minden mást is.
Azóta feltalálták a festészetet, a szobrászatot,
a költészetet és a filozófiát.
De a jó öreg furkósbot
azóta sem vesztett népszerűségéből.
Sokan szereztek maguknak szép dolgokat és hatalmat furkósbottal.
A törzsekből fejedelemségek lettek, azokból királyságok, majd birodalmak.
És talán hihetetlen, de létrejött a demokrácia is.
Démosz és Kratosz.
Üdv.
Igen?
Most választottak meg. Ez a parlamenti menza?
Igen, főnök úr. Kérem, foglaljon helyet!
Tanácstag vagyok, nem főnök.
Nos, tanácstag úr,
egy finom leves egy sestertius.
Ahogy egy egész bárány is.
Micsoda?
Hogyhogy egy sestertius? Máshol legalább 25!
Értem a lelkesedését. Az első tapasztalatok.
Majd hozzászokik.
Köretet? Az is egy sestertius.
Hogy lehet ez?
Tudja, mi a fura?
Ha mindent kikér,
és még desszertet is rendel,
akkor is csak egy sestertiust fizet.
Ezt én sem értem.
Akkor először levest hozok.
- És adok egy tollat is. - Kösz, nem fogok annyit enni.
Nagyon éhes leszel, felfalod a világot.
Egy levest a tanácstag úrnak!
Nem értem. Feljegyzést készítek. Változásra van szükség.
A piaci árakat csökkenteni vagy az ittenieket növelni. Intézkedem.
Nagyszerű látvány volt, Claudius!
- Ötvenezren lehettek? - Legalább.
Legalább ötvenezren.
Felmentem az emelvényre.
Láttam a sok zászlót a császári címer alatt.
Az emberek fejére volt írva, hogy „Arturias”.
- Skandáltak! „Arturias! Arturias!” - Arturias!
- Hihetetlen volt. Mondd el neki! - Látnod kellett volna, elnök!
Egy kvartett és két fiú megfújta a harsonákat.
Látnod kellett volna!
Megkérdeztem, „Van, aki le meri venni a zászlónkat?”
„Nincs!”, kiáltották.
- Elhiszik! - Igen.
Azt mondtam, „A divat fővárosává teszem Rómát.”
És az emberek így néztek egymásra.
Én ugyanezt mondtam, főnök!
Milánóban azt mondtam nekik, „A Kelet Párizsává teszem Milánót!”
- És elhiszik! - Igen.
Pincér! Tollat!
Jóllaktunk.
Ide vele, fiú!
Ide a bort!
- Tessék. - Kösz.
Elnök úr, az az ügy elintéződött. Nagyon köszönöm.
Ne aggódj, kölyök! Nem kell megköszönnöd.
Az unokaöccse gladiátor akart lenni a Colosseumban.
Segítettünk neki.
- Maga a legjobb, uram. - Hogy van a kölyök? Elégedett?
Felfalták az oroszlánok, elnök úr.
Tegnap egészben felfalták.
Hálásak vagyunk, uram. Mindjárt jövök.
- A fickó 45 kiló volt. - Igen.
Ő akart gladiátor lenni. Most mi van?
Mindenki az érdemeket méltatja, de csak ha épp előnyére válik.
Kratosszal semmi bajom, főnök.
De Démosz nyilvánvalóan egy kis ribanc.
A földijeim olyanokat mondanak nekem,
„Elnök úr, csinálj belőlem császárt!”
- Basszus! - Kurvára hihetetlen, mi, Arturias?
Moderáljuk magunkat! Közemberek is lehetnek itt.
Ez meg ki?
Heil, nagy Caesar!
Nem közülünk való.
Üdv. Szaphoklész vagyok.
Hetven százalékkal választottak meg egy faluban.
Alig várom az első napomat.
Gratulálok. A híres Szophoklész vagy?
Nem. Szaphoklész vagyok, „a”-val.
- Gratulálok. - „O” helyett „a”-val.
Nagyképű pöcs. „Én »a«-val írom a nevemet.”
Fiú, hozz két bárányt!
Kérsz, Tiberius?
Nem, főnök, Beszarok, ha többet eszem.
- Szarj be! Nem nagy ügy. - Igen?
Jó étvágyat, uraim.
Az árak egy kicsit furák.
Megszavaztuk az árakat, fiam.
- Egy fogás egy sestertius. - Igen.
Mit kukacoskodik?
Ellenkezik velünk.
- Talán ellenzéki? - Ne is beszéljünk róla!
- Csatlakozhatok? - Persze, tessék.
Ez az étterem túl keveset kér az ételekért.
Maguk pedig elég jómódúak.
Indítványt terjesztek elő az ügyről a mai tanácsülésen.
Az igazságtalanságról.
- Hidakat építettünk. - Tessék?
Az elnök úr szerint
oly messze vagyunk másoktól, hogy csak hídon át érhetnek el.
Hogy jön ez ide?
Őszintén szólva nem igazán figyeltem.
- Csak úgy mondtam valamit. - Néha én is eltérek a forgatókönyvtől.
- És akkor? Be szokott válni. - Igen.
Ha támogatnak,
beszédet mondok az ülésen a nemek közötti egyenlőségről,
szavazásra bocsátva pár kérdést. Az állatok jogairól is.
Az arénák kérdése. Mivel etetik az oroszlánokat?
- Hogy mivel? - Nem báránnyal.
- Nem semmi! - Világmegváltó tervek!
A rómaiakat képviseled vagy egy állatkertet?
Közelebbről megvizsgálom, főnök.
Úgy tűnik, nem érinthetetlen.
Ne hidd, hogy érinthetetlen vagy!
Szapho, szedd össze magad, fiú!
Ősz a hajam, sokat tapasztaltam.
Ne állj a nép elé ilyen mentalitással, mert kigúnyolnak.
Tényleg? Majd meglátjuk.
- Igen? - Igen.
- Kimész az agorára? - Ki!
Tiberius, fogd! Szervezz gyűlést az agorára!
- Igen. - Pénzért jönnek oda?
Ha gyűlést szervezel, pénzt osztasz, vagy senki nem jön el.
Ma kiállok a népem elé, és elmondom nekik a teljes igazságot!
Hogy süllyedt birodalmunk
Marcus Aurelius és Cicero szintjéről a piti csalókéra?
- A végére járok! - Igen?
- Igen! Az agorán! - Igen?
Római lándzsát a seggedbe, ha nem!
- Kiállok a nép elé. - Az agorán?
- Az agorán. - Komolyan?
- Kijössz az agorára? Rajta! - Ki. Igen!
Igen… Rómaiak…
Pofa be, emberek!
Az elnök úr beszédet mond.
Kezdheti, elnök úr.
Hajrá, Róma, hajrá!
Eljött a mi időnk, hajrá!
Rómaiak!
Hazám fiai!
Ki az anyátok? Ki az apátok?
Kik az őseitek?
Az anyánk Démétér királynő.
Az apánk a nagy Jupiter.
Mit szólnának ehhez az őseink?
Szeressünk, és szeressenek minket!
Mind halandók vagyunk e világon!
- Bravó! - Bravó!
Engedje meg, elnök úr!
Testvéreim!
Mindenünk, amink van, Rómáé.
Nincs semmink, és nem is akarunk semmit.
Még alsónemű sincs rajtam!
Mindenünk, amink van, Rómé!
Rómaiak!
Claudius elnökkel létrehozunk egy csoportot a tanácsülésen
a ti szolgálatotokra.
- Igen! Imádom csoportosan csinálni! - Mi is!
Az orvosokat képviselem.
A közgyűlés nem tett semmit a munkavállalói jogainkat illetően.
Mi van a végkielégítéssel?
- Gyere! - Beszélj!
- Te vagy a szakértő. - Beszélj!
Az orvosok jogosan követelik…
- És? - És?
- És… - Igen?
- Mi is volt a kérdés? - Látod?
Elegünk van ebből!
Ennyi! Bedobom a lóbőrt, és lelépek!
- Menj csak! Viszlát! - Pfuj!
Pardon, csoportos dolgokat említettetek! Mi lesz a beígért orgiákkal?
A nép is részt vehet rajtuk?
Az önkormányzatok nagy területeket fognak kijelölni orgiák céljára.
Ez a megoldásunk.
Igen. Ezentúl nem szólunk bele.
Hagyunk titeket élni.
Jelszavunk nem az, hogy „a népért a nép ellenében”!
Bravó!
Egy pillanat!
- Hozzá se szóltok? - Micsoda alak!
Mire költik azt a sok adót?
És a megélhetési költségek növekedése…
- Várj! - De én…
Hazánk fiai éheznek!
Mit egyenek a rómaiak? Követ?
- Bravó! - Bravó!
A vérünket akarjátok szívni?
Rohadékok! Nem hagyjuk!
- Bravó! - Mondd meg nekik!
Arturias!
- Az irigyeink egyenek faszt! - Itt van egy!
Az irigyeink éhezzenek annyit,
hogy a pókok hálót szőjenek a seggükre!
Germánok!
Germánok! Nem győznek le minket!
- Az egész az ő hibájuk! - Igen.
- Győzni fogunk! - Pont!
Pont.
Állj! Még nem mondtunk el mindent.
- Ma a nők jogai… - Elég, fiam.
Szenátorfeleség vagyok. Ne ugass!
- Igen. Akkor menj! - Menjünk!
Rómaiak!
Bemutatom Tiberiust, a nőjogi csoport vezetőjét.
- Elintézhetem a nőket? - A gondjaikat.
Ígérem, hogy személyesen
oldom meg minden nő gondját-baját!
Bízzatok bennem…
Balról a harmadik Cornelius császár.
Bravó! Éljen Cornelius!
Nos…
Arturias, nem láttalak tegnap este a csoportban.
A rakás alján voltam, főnök.
Integettem, de nem vetted észre.
Hogy vagy, Claudius?
Tudod, hogy megy ez, császárom. Import, export. Megvagyunk.
Most épp felhőket exportáltam a perzsáknak.
Császárom, a felhők az égen vannak.
Az export meg papíron.
Jó. De mi a fenét műveltek itt? Bujtogatjátok a tömegeket?
Épp ellenkezőleg, császárom, megnyugtattuk őket.
Hadd lássam!
Rendben, rómaiak.
Hogy vagytok?
Csodásan!
A nép elégedett az általunk végzett kemény munkával,
és ki is mutatja nagyrabecsülését.
Tisztázzunk valamit!
A rómaiak tisztelik, ünneplik, és támogatják a vezetőjüket,
akinek uralma alatt Róma új korszakba lépett.
Jelenleg egy római se szenved hiányt semmiben.
A kormánytisztviselők tudják, hogy jussanak extra bevételhez.
Te vagy az új szenátor? Gyere ide!
Te mit gondolsz?
Ó, nagy császárom,
volt pár elképzelésem,
de a tanácsülésen nem szavazták meg.
Belépnék az idősebb tanácstagok frakciójába.
Bevesznek a csoportba, ha középen leszel.
Bravó! Nagyon jó. Egyedül nem jó. Csoportosan a legjobb.
Lelkes csoporttag lesz.
Üdv, emberek.
Üdv, doki.
Már tudom, minden út Rómába vezet.
Eddig is tudtuk.
Tudtam, hogy visszajön.
Drága Semra,
tegyél be egy jó kazettát, hogy feldobjuk a hangulatot!
Levegőt és vizet Tőlük kap, ki fizet
A malacperselyt feltöröd De mi sem változik
Mind, ki a csúcsra ér Zsebe rablástól kövér
Mit gondolsz, testvér? Semmi nem változik
Meglátjuk, most ki lesz
Aki jön, és megvált minket
A pénz könnyen jön, könnyen megy
Mit tehet, ki szegény? Semmi nem változik
Hozzászoktunk a kemény élethez
Nem fordul jóra csak úgy hirtelen
Meglátjuk, most ki lesz
Aki jön, és megvált titeket
Levegőt és vizet Tőlük kap, ki fizet
Gyere, és foglalj le! Semmi nem változik
Mind ugyanolyan Mind embertelen
Orgiáznak mindennap Semmi nem változik
Az ember eredendően jó vagy rossz?
Mindenféle embert láttunk a századok során.
Jókat és rosszakat.
Hősöket és gyávákat.
Bölcseket és őrülteket.
Férfi vagy nő?
Matriarchátus vagy patriarchátus?
Hogy lettek ilyenek az emberek?
Az anyák bátor embereket szülnek.
Jó, megszülik őket.
De mi történik a bátrakkal? Hol romlik el?
A társadalmat hibáztatnám,
de lakat a számon, nem fogom.
Mi ez?
Cemile, rossz helyen van az ágy.
Középre tettem, nővérem.
Emelvényre akartam, mint egy trónt!
Igen! Legyen olyan, mint egy trón!
Onnan osztogathat parancsokat, akár arra, hogy fojtsanak meg.
Ne légy féltékeny az öcsédre!
A fiam igazi herceg!
Yağız Efe körülmetélése így magasabb szintű esemény lesz.
Az ágy magasan lesz, mint egy trón!
Mekkora szívtipró lesz!
Ha eltávolították a varratokat, mindenki rejtse el a lányait!
Az unokaöcsém férfiasságot sugároz!
Azt kérdezte, „Most, hogy férfi lettem, megházasodom?”
Milyen édes!
Maradjon nőtlen, és élvezzen ki minden napot!
Szórakozzon mindennap más lánnyal!
Igen. Remélem, egyik kis ribihez se kezd el kötődni.
- Sok a hal a tengerben. - Igen.
A volt vőlegényed is ezt érezhette, mikor elhagyott.
A kis szemét és az idegesítő megjegyzései.
A kölyök kilencéves, a tojáshéj még a fenekén.
Igaz, nemsokára újracsomagolják a tojásait.
Hallgass, Sibel, vagy letapasztom a szádat.
Yağız Efe igazi herceg!
A család oroszlánja!
- Zabálom az édes kis kukacát! - Tessék?
Persze csak metaforikusan. Miért akarnék kukacot enni?
Ma úgyis megkurtítják.
Igen. A szertartás előtt.
Cemile, nézzük meg a tortát és a limonádét!
Rendben, nővérem.
Mit mondhatnék? Elment az eszetek.
„Egy igazi herceg!”
Demokraták vagytok,
de ha Yağız Eféről van szó, monarchistává változtok.
- Zabálom a kukacát! - Nem tudja befogni.
Másodszor mondod. Kezdem elhinni.
Butuskám!
Yağız Efe!
Anya, letört a pálca vége.
Tényleg? Pont ma?
Micsoda véletlen! Lehet, hogy ez egy jel?
Ne aggódj miatta, kölyök! Megjavítjuk.
Csak éld át a pillanatot! Fókuszálj!
Láttad az ágyat, Taci? A padlón van.
- Emelvényre akartam, mint egy trónt! - Igen.
Yağız Efe, édes kicsikém, hogy vagy, szerelmem?
Egy kicsit félek, anya.
Herceg vagy, fiam. A hercegek nem félnek.
- Igaz, bácsikám? - Igaz.
- Körül vagy metélve, bácsikám? - Hát persze, kölyök.
Te is féltél?
Hogy féltem-e?
Még mindig félek, ha az ágyékomról van szó.
Még akkor is eltakarnám, ha itt fociznánk egy kicsit.
Ezért dugod a kezed folyton a gatyádba?
Igen, mert félek. Ellenőrzöm, megvan-e még.
Ne tömd a fejét ostobaságokkal!
Szólj, ha megérkezett Aslan bácsi!
Gyere, nézzük meg a tortát és a limonádét!
- Rendben. - És szólj!
Jó, nővérem, szólok. Gyere!
Taci, hol vannak a körülmetélést végzők?
Hol van İbiş és Aslan?
Aslan izé és bigyó.
Szóval nem tudom.
- Aslan! Elkéstél! - Megjöttünk.
- Órák óta várunk! - Semmi baj.
- Aslan bácsi. - Helló!
Te kis gazember!
Mutasd a kukacod! Rajta!
Vedd rá, hogy megmutassa!
- Mutasd! - Megmutatja, csak türelem!
Nyugodj meg egy percre!
Taci, fiam, te is részeg vagy?
Igen, sógor.
Alig ittam. Csak fél üveg vodkát.
Izgulok, tudod?
Nem értek a munkagépekhez.
Ugye nem fogsz megkérni a talajgyalu kezelésére?
- Dehogy. - Az ég segítsen!
Işık, bátyám, ő İbiş.
İbiş!
Katona!
Fahri, mit innál?
- Kösz, most semmit, Aslan. - Jó.
Mindjárt előveszem a felszerelést. Hogy vagy, fiam?
- Işık, testvér. - Üdv.
Yağız Efe, fiam, köszönj a körülmetélőidnek!
- Üdv. - Hogy vagy, kis gazember?
Egy igazi kis gazember.
Szétszednek a csajok, mi?
Aslan testvér, vedd a szárnyaid alá!
- Vezesd végig az úton! - Vezetem.
Tudod, hogy hívtam, amikor kicsi volt?
Katonának.
Nézd a fejét!
Az ég szerelmére! Kérlek, srácok!
És mit mondtál, amikor Katonának szólítottalak?
Aslan, kérlek, hagyd abba!
Işık, kérlek. Ez a fiad legboldogabb napja.
Fahri a legtökéletesebb körülmetélő az egész Bağdat sugárúton.
Ne beszélj tökről, Aslan! Én csak egy kis részével foglalkozom.
- Işık. - Igen?
- Van kézfertőtlenítő? - Fertőtleníteni az eszközöket?
Nem, egy kicsit felhígítani a limonádét.
Kicsit remeg a kezem.
- Egy pohárka, és nem remeg. - Fahri.
Remélem is.
- Bocs. - Oké.
- Fahri. - Igen?
Citromillatú?
Nyolcvan fokos? Jó lesz. Keverd össze egy pohár limonádéval!
Gyerünk, haver! Kezdjük el!
Mutasd, mid van!
- Katona! - Katona!
- Rajta, fiam! - Nyugalom.
Mutasd!
Először érzéstelenítjük, ugye?
Adj egy percet, Işık!
- Tessék, Fahri. Koccintsunk! - Add ide!
- Egészségedre, Fahri. - Igyunk!
- Gyerünk, Işık! - Levágjuk, ne aggódj!
Élvezd a pillanatot! Lazíts, Işik!
Majd a körülmetélés után élvezem.
Mind körül vagyunk metélve. Semmiség.
Te gazember!
Ez a fickó igazi kis gengszter!
Gengszter!
Mutasd, fiam! Nem láttam.
Először érzéstelenítjük, ugye?
Érzéstelenítjük.
Könnyű lesz, nem nagy cucc.
Fahri. Az anyai ágról örökölte.
Nem Işık hibája!
Az ég szerelmére! Aslan, elég!
Semmi baj, testvér.
- Jó. - És még csak kilencéves.
Én 44 vagyok, és mindenem 44-es.
Üsd meg! Üsd meg minden poénnál!
Jól van, fiam, most…
- Érzésteleníted? - Igen.
Fahri, tudod, mit csinálok én ilyen helyzetekben?
Érzéstelenítem a partneremet.
Leitatom, aztán bumm!
Király vagy, Aslan!
Készen állsz, fiú?
- Egyáltalán nem félek, uram. - Jó.
De alaposan érzéstelenítse!
- Buta fiú! Gazember! - Katona!
Fiam, ez a nap legfontosabb életedben.
Mind itt vagyunk.
Én, a nagybátyád, az apád, a másik nagybátyád.
- İbiş is itt van. Üsd! - Üsd, İbiş!
Üsd a dobot, İbiş!
Anyád hercegnek tart, a lányok imádnak, Yağız Efe.
- Ne aggódj! Jó? - Észre se veszed, és már kész is.
Készen állsz, fiam?
- Muti! - Előbb érzéstelenít.
- Érzéstelenítem. - Itt a tű.
Ennyi. Ez volt a legnehezebb része. Nincs több fájdalom.
Érzéstelenítetted?
Két perc, és elzsibbad.
- Semmiség. - Hamar kész.
Mutasd! Igen, jó, elzsibbadt.
Elzsibbadt.
Zsibbad a kezem!
Zsibbad a kezem…
- Taci, koccintsunk! - Hozom a poharam.
Éld át a pillanatot, Işık!
- Lazulj el egy kicsit! - Majd utána ellazulok, Aslan.
- Még mindig nem metélte körül. - Jó.
- Pillanat. - Üsd, İbiş!
Işık, testvér. Csináljuk!
Készen állsz?
- Ne aggódj! - Ne félj!
Itt vagyok veled.
Katona vagy.
Fogom. Igen, így.
Apád és a nagybátyáid veled vannak.
- Felfelé nézz! - Mehet, Aslan?
- Vágd! - Vágom.
Csináld, haver!
Hé! Ne ficánkolj!
Levágtam.
Jó.
Kész is, fiam. Milyen bátor vagy!
- Íme. - Jó ég! Az egész lejött.
Taci, mindjárt elájulok!
- Légy erős! - Nyugalom!
Elájulok.
- Nyugi! - Semmi baj.
- Most ne üsd, İbiş! - Elájulok, Taci.
De jól elzsibbadt, ugye?
- Én… - Most mit csináljunk?
Mi történt?
Miért adtad ide nekem?
Levágta?
- Igen, jól levágta. - Igen.
Mekkora szívtipró lesz!
Vajon kinek töri össze a szívét?
Most már férfi! Oroszlánkirály!
Hol van Işık?
- Túlságosan izgult. - Igen.
Tudod, milyen Işık, sógorasszony.
Béna alak!
Elájulni nem férfias.
Fiam, most már férfi vagy!
Semmit nem érzek, anya.
- Letépném az édes kukacát! - Lekéstél róla.
Zabálom az édes kis kukacát!
Tessék.
Mi a fene ez?
Katona!
Megsérült a kiskatona.
Kedves nézők, azt mondják, a túlzott óvatoskodás nem jó.
Létezhet kabaré
társadalmi kérdések felvetése nélkül?
Elnézést.
Tetszett a szkeccs, amit most adtunk elő. Maga írta?
Örülök, hogy tetszett.
Fantasztikus állásfoglalás a toxikus maszkulinitás ellen.
Hogy gyakorolhattak a nők ekkora nyomást egy fiatalemberre?
Pontosan!
Oroszlánszívűnek és tigrisnek hívták.
Az ilyenek azt hiszik, eltiporhatják a nőket. Pedig nem.
Férfihoz képest hihetetlenül okos megfigyeléseket tett, uram.
Tabukat döntögettél, ha úgy tetszik.
Nagyon kedves öntől, hölgyem.
Igen. Mi lenne, ha most innánk és flörtölnénk?
Nagyon szeretném!
És a korod is pont tökéletes!
Könnyen ráveszlek, hogy írasd a nevemre a házadat.
Elnézést, ha túl közhelyes.
Írassuk rád azonnal!
Erről van szó.
Testvéreim, nézzétek!
Az új törvény szerint ezeken a területeken
engedélyezett az ingatlanberuházás.
Ez a terület már nem minősül erdőnek.
Juhé! Mi nem minősülünk embernek azért, amit az erdővel teszünk.
Hihetetlen szerencse!
A földtulajdonosok hamarosan itt lesznek. De tudjuk, mit tegyünk.
Nem lesz könnyű dolguk.
- Igen. - Ennyi.
Büszke vagyok rátok. Imádom ezt a hivatalt vezetni.
Csodálatos emberek vagytok. Foglaljatok helyet!
Mindent tőled tanultunk, főnök.
- A sok trükköt. - Igen.
De figyelmeztetlek, Sermet.
Itt ne viselj ilyen drága órákat!
Csak azóta viselem, mióta te is, főnök úr.
Igazad van. Példát kell mutatnom.
- Vegyük le! - Rögvest.
Mutasd!
Egy pillanat! Jobb, mint az enyém?
Emlékszel a hoteles ügyletre? Azért kaptam.
De én írtam alá a bizniszt. Nekem kellett volna kapnom.
Szót se többet!
- Add nekem! - Jó.
- Ne hordd az irodában! - Oké.
Már öt perce nem fogadtam el kenőpénzt. Őrület.
Menj az asztalodhoz!
Tessék!
Üdv.
Az út miatt bonyolult. Meg van kötve a kezünk.
- Igen. - Aylin Seçkin vagyok.
Mától itt dolgozom. Az aktám.
Hadd lássam, Aylin kisasszony!
Igazgatóhelyettes.
Kérek egy percet.
- Ők Sermet és Erkin. - Üdv.
El ne tűnjetek!
Hát… Várjunk!
Aylin kisasszony a felettesetek lesz.
Mi a baj, uram?
Megvan a magunk munkamódszere.
Adjuk a papírokat közvetlenül neked anélkül, hogy Aylin aláírná?
Vagy mondhatjuk azt, hogy betegszabadságon van.
Egyes esetekben azt is, hogy elhunyt.
Jó kapcsolataim vannak a ravatalozóban.
- Remek. - Jól van.
Gratulálok és részvétem, Aylin.
Üdvözlöm. Sermet, add oda neki a pecsétet!
- Igen. - Pecsét nélkül nincs hatalom.
- Tessék. - Jó. Gratulálok.
- Tessék. - Arra.
Szulejmán, négy teát!
Ma kaptam egy értesítést az ankarai központból.
Egyes területek nem minősülnek többé erdőnek. Felháborító.
Épp erről beszéltünk.
Nagyon fel vagyunk háborodva.
Szálem alejkum.
Ez itt a földhivatal és katedrális?
Nem, kőhivatal és kataszter.
Rıza, imádjuk a vicces akcentusodat.
De úgy érzem, rossz hírt hozol.
- Aylinnal beszélj! - Vele beszélj!
Gyerünk, beszélj Aylinnal!
Hölgyem, van 500 négyszögöl földem.
A teaházban mondták, hogy engedélyezték ingatlanberuházásra. Igaz ez? Utánanézne?
Persze. Nézzük!
Tedd ide!
Igen, engedélyezték ingatlanberuházásra.
Akkor építünk rá egy kis házikót. Nem kell nagy.
- Házikót? Nem. - Kizárt.
Nem lehet.
El kell adnod a földet, papa.
Az igazgató mondta a múltkor. Turisztikai célokra kell.
Idegenforgalmi övezet.
Nem, uram, azt épít rá, amit csak akar.
Amit csak akar?
Ezt a kifejezést itt nem ismerjük. Kizárt.
- De a hölgy mondta. - Igen.
Rıza, vicces akcentussal szeretnék válaszolni,
de rossz vagyok az akcentusok utánzásában.
Nagyon vicces, uram.
Üdv, Nizami úr és emberei! Hogy vagytok?
Jó napot, uram.
Bumm-bumm!
Csekkold a zsebedet!
Hogy csinálod ezt?
- Mizu, Servet? Bumm! - Uram!
Erkin, bumm!
Hűha, Sami!
Elhozod a napfényt a hivatalba.
Mi a helyzet? Bumm!
Hogy került ide?
A sebesség a lényeg. Sok dolgom van, sietnem kell.
Testvér, foglalj helyet! Hívhatlak testvérnek?
Hívj apának!
- Apa! - A mi apánk.
Apa, kérnék valamit.
Írásba adnád, kérlek,
hogy „a saját pénzéből vette az órát”?
Persze, nem probléma.
Szulejmán, kávét!
- Még nem láttam a nőt. Új? - Új.
- Bumm! - Jaj!
Mi ez?
Hogy merészeli?
Bocs. Szulejmán, bumm-bumm!
Elmehetsz.
Mit parancsolsz?
Nos, Nizami…
Emlékszel, kértem, hogy minősítsék át
ezt a területet az erdő és a tengerpart között.
Szép munka.
- Elintéztük. - Ez a része pipa.
Tudod, hogy sok földet felvásároltam ezen a területen.
Szerezz engedélyt hotel építésére!
Csak intézd el a papírmunkát!
Milyen hotelre gondolsz?
Ha valaki meglátja kívülről,
mondja azt, „Az a kurvapecér elbaszta az egész partot!”
Belülről pedig
legyen csodálatos,
világszínvonalú, ötcsillagos!
Álmaim szállodája, uram.
- Uram. - Igen.
Joga van építkezni, de nem engedélyezhetem.
- Kérem, beszéljen az igazgatóval! - Jó. Igazgató úr…
Igen. Sami, ismered azt a kis parcellát?
Rızáé.
Tiéd az a kis parcella középen, ami kidudorodik, mint egy fasz?
- Igen. - Hol voltál eddig?
Már mindenhol kerestelek!
Bumm-bumm! Csekkold a zsebed!
Hűha, 50 000 líra!
Visszaveszem. Csak gyakoroltam.
Nem vetted észre, ugye?
- Nem. - Meglepődött.
Rıza, ő Sami úr. Nagypályás turisztikai mágnás.
Persze, ismerlek.
Hát persze, te ravasz róka!
Ismerlek, mert szarvasmarhával is foglalkoztam.
Jól ismerem a teheneket.
Ránézésre 100 kilót nyomsz.
Jó testes marha vagy.
Meglátjuk, mennyit tejelsz.
Rıza a mi emberünk!
Igen. Üzlet megkötve.
Narancsos italt Rızának!
Kávéhoz túl korán van.
Szóval hotelt építesz?
Hogy képzeled, fiam?
A hatalmas földed közepén ott van az én kis parcellám.
Mit lehet tenni?
Elmondom, Rıza.
Méltányos áron eladod az 500 négyszögölödet.
És akkor? Azt mondták, még egy házikót se lehet rá építeni.
Így van. Házikót nem lehet.
De az úr vállalja a part elcseszését.
A törvény világosan Sami úr oldalán áll.
- Valóban? - Igen.
Nem mondod?
Azzal a bumm-bumm varázslattal elintézhetjük a dolgot.
Bumm-bumm.
Igazi varázsló!
Sami, uram, Majd én intézem a papírokat Rızával.
Ne aggódj! Meglesz az engedélyed.
Intézz el mindent! Nekem sok dolgom van.
Természetesen.
Leírtam a különvéleményemet.
„A terület turisztikai fejlesztésre alkalmatlan.” Íme.
És azonnali bocsánatkérést várok az imént tanúsított arcátlanságért.
Kenőpénzt adni és elfogadni
a gyengeség és az erkölcstelenség jele.
Törvénytelen, ha egy tisztviselőt lefizetnek a munkája elvégzéséért.
Szégyellje magát!
Sami, Aylin csak idézett
Reşat Nuri Gültekin egyik regényéből.
- Engem is meglepett. - Bravó!
Aylin kisasszony, még minisztériumi szinten is
jóváhagyattam, mielőtt idejöttem.
Sajnálom, de nem írom alá. A szakvéleményem beadom a minisztériumhoz.
Ne csinálja, hölgyem! Így nem tudom eladni a földemet!
Aylin, ne legyen szégyenlős! Mondjon egy számot!
- Velünk őszinte lehet. - Igen.
Számokban jók vagyunk, drága Aylin.
Osztani is tudunk. Méghozzá igazságosan.
Igazságosan?
Kislány, éhbérért dolgozol. Térj észre!
Igen. Nézz Rızára!
Rosszat akarsz az öregnek, Aylin?
Mivel mind tolvajok vagytok, álljak én is közétek?
- Igen. - Igen.
- Tedd el! - Nem.
- Gyerünk! - Képtelen vagyok rá.
- Tedd el! - Nem.
Tedd el!
A pokolba a korrupcióval!
Tedd el!
Nem, nem Ez az adófizetők pénze
Lopd el!
Nem, nem Ez az állam pénze
Mit, mit tegyek? Mit, mit, mit?
Csak tedd el! Ez a szokásos ár
Csak lopd el! Nem kell a hűhó, csak tedd el!
Különben miből élsz meg?
Lopd el!
Nem, nem A szegényeknek kell
Lopd el!
Nem, nem Bűnös pénz
Hogyan, mivel büntesselek?
Nem kell a prédikáció Nem kell a nagy duma
Nem kell a kioktatás A szegényektől
Csak ússz az árral És pénzeső hull rád
Csak a régi lemez Soha nem változik
Ebédidőben intézd el neki!
Az élet kegyetlen
Mit mondhatnék?
Példázat egy kabaréban Ennyit tehetsz
A beképzelt idealista Beolvas, hogy ne lopjunk
Majd ha vége a táncnak Alaposan elmagyarázom
Ha zsákutcába kerülünk,
érdemes elölről kezdeni? Mit gondoltok?
Hogy lehet újra és újra ugyanazt a hibát elkövetni?
Vagy egyszer kiderül, hogy mégsem hiba?
Narrátor úr, lassan mennünk kell. Szóval…
- Csak felvezettem az utolsó példázatot. - Milyen példázatot?
Ezt.
Drágám, beléd szerettem.
Családot, gyerekeket akarok veled. De…
- Igen, szerelmem? - Hát…
Nem bírom a családodat.
De miért, drágám?
Apád furkósbotról és puskáról beszél.
Nem akarok ilyen mocskos világba gyereket szülni.
Hogy mutathatnánk példát, ha most feladjuk?
Igazad van.
Annyi gyerek nem lesz, mint a kormánypártnál,
de meglesz az ellenzéki utánpótlás.
Akkor jó.
Ezt mondták.
És ellenzékben maradtak életük végéig.
Testvér, későre jár. Az emberek haza akarnak menni.
VÉGE
A feliratot fordította: Klein Szilvia