KUNERİ FILMMONTASJE INDUSTRIER AS
MAGERT LIV
Velkommen, alle sammen Hva har dere tatt med til oss?
Dere krever verden Til prisen av en billett
Velkommen, alle sammen Hva har dere tatt med til oss?
Dere kommer tomhendt Men vi sender dere hjem med gode minner
Må vi inngå kompromiss for å le litt?
Kan vi ikke ha det gøy og le hele tiden? Selvsagt kan vi det, kjære
Må vi inngå kompromiss for å le litt?
Kan vi ikke ha det gøy og le hele tiden? Selvsagt kan vi det, kjære
Vær forsiktig! Hysj! Livet er hardt, og folk er upålitelige
Menneskeheten er umettelig Spør om hva, hvorfor, hvordan og til hva
Når livet behandler deg godt Bør du gå for skjønnhet
Det er allerede et magert liv Si det med meg, sånn er livet
Kabareten begynner nå Så finn plassene deres
Kan vi ikke ha det gøy og le hele tiden? Selvsagt kan vi det, kjære
Velkommen. Det er en ære å ha dere her.
Kabareten begynner snart.
Den begynner snart, men hvor er artistene? Kanskje jeg kom for fort.
Herr Erşan!
Ikke mas. Vi tar oss av det.
-Hva er det? -Er ikke dette Magert liv?
Nei, vi har stengt.
Jeg tuller, så klart. Litt av en klisjé, hva?
Kom jeg for tidlig? Det er jo ingen her.
Så du ikke alle som danset på scenen?
Det er ikke det jeg mener. Jeg er fortelleren i denne kabareten.
Du går for avstandseffekten, ja.
-Så det er ingen dansere eller publikum? -Jeg ser ikke noe publikum.
Kutt ut, vær så snill. Vi booket lokalet og promoterte showet.
-Folk kom. Det blir til og med filmet. -Ikke vær dum, herr Erşan.
Du er den dumme her. Du er med i et skuespill. Jeg kan bevise det.
Ok, bevis det.
-Hvor mye koster et brød? -Hele ti lira!
Ser du det? Du blir lurt!
Av med hatten for den replikken! Gi en stor applaus for den!
Jeg går inn i rollen, du forteller.
Hvordan tror dere det gikk da menneskers idealer om eierskap først ble testet?
Hva for noe?
Hun spør hvor de er.
Nå forstår jeg. Det er på tide å overlate scenen til artistene våre.
Şükran, det er en hule der. Denne veien! Kom.
Torrrak, min elskede. Ikke gjør datteren vår flau, er du snill.
La oss bare sikre meg fyren. Dette har pågått lenge nok.
Det er ritualer, skikker og tradisjoner å følge!
Glem det! Jeg får gåsehud av å høre "skikker og tradisjoner".
-De må være dårlige for meg. -Nei, de er ikke det.
Hallo! Eller skal jeg si "graugh"? Jeg er usikker på hvilket språk jeg bør bruke.
Jeg heter Kenan Mızraklı. Det er min kone, Melisa Mızraklı, og min sønn, Kaya…
-Mızraklı. -Slå dere ned.
Vi sitter på velformede steiner. Så bra. De er veldig avanserte, kjære.
Herr Torrrak, ikke sant?
-Ja, Torrrak. Med tre R-er. -Jeg håpet du ville rette på meg, men…
Jeg heter Torrrak Anaerkil.
Min kone, Şükran Anaerkil, og min datter, Çakıl Anaerkil.
Jegere eller samlere?
Vi er samlere. Fra Sentral-Anatolias handelsforening.
Vi er dyriske, men datteren vår er en ekte byjente.
-Jeg kan ikke le av kvinnevitser. -Hvorfor ikke?
-Jeg vil ikke ta sjansen. -Frue! Hvordan går det?
-Hun sier lite. -Hvordan kommuniserer dere?
Med dytting. Som dette. Så dytter hun meg, og jeg dytter ham.
-Jøss. -Ja.
Kona mi snakker, men ordene hennes gir lite mening.
Jeg samlet disse for å hedre forlovelsen.
-Vi spiser kjøtt, snuppa. Vi har ild. -Ild.
Skal jeg kalle henne svigerinne?
-Om vi inngår avtalen. -Ok. Svigerinne.
Jobber dere virkelig med jordbruk?
Vi har bare et gjerde og en pinne. Denne faens…
Vi er matriarkalske. Beklager banningen, damer.
-Hva lå deres forrige gassregning på? -Hulen har ikke branninfrastruktur ennå.
Sønnene mine kan bygge det frem til inngangen av hulen.
-Nettopp. -Vennene våre har det.
De ignorerer måleren og lader tilfeldig.
-Svigermor er imponerende. -Ja.
Jeg sa "svigermor". Er det riktig?
Ja, kall moren hennes det.
-Ok. Svigermor er imponerende! -Jeg skal hjelpe faren min i gang.
Sønnen deres og jeg så hverandre nær elven og ble forelsket.
Som to siviliserte mennesker, eller ikke…
Noe sånt. Samme det. Vi ville møtes.
Herr Torrrak, datteren din snakker ordentlig.
Ja. Du imponerte onkelen din. Onkel som i svigerfar, altså.
Hun samlet disse, ikke sant? Hun jobber.
-Ja. -På jordet.
Det går ikke.
Hun må tross alt jobbe om natten…
-Herregud! -Ingen monoteisme ennå.
Torrrak, hva skal dette bety? De er villdyr!
-Hva skal hun gjøre om ikke hun jobber? -Skal jeg bare sitte i hulen?
Vi er alltid i hulen.
Det er passende.
-Caner, kom hit, sønn. -Hei.
Hva pokker er det, sønn?
Snakk om å ha baller!
Det høres ut som et godt slagord.
-Flott slagord! -De er fra morens side.
Får han dem fra morens side?
Dette er herr Torrrak og kona, Şükran. De vil at du skal gifte deg med datteren.
Jeg vet det, pappa. De er flotte folk. En utrolig stamme med det beste brødet.
-Har du vist brødet til faren min? -Det er som brød, men ikke helt.
-Legen ba meg kutte ned på brød. -Men det gjorde du ikke?
-Nei. -Ser det.
Vi kalte det "brøtt". Så utviklet det seg til "brød".
-Brøtt. -Brøtt.
Hva kalte du det?
-Brah. -Brah, ja.
Uansett, for kjærligheten til ild og vindens ånd
vil jeg gifte meg med sønnen deres.
Vær tålmodig, jentunge!
-Çakıl! -Pappa…
Vi fant på noe som kalles en ektepakt. Hent tavlen min, gutten min.
-Hit. -Den er veldig pen.
Det er skrevet ned så det er registrert. Få den.
Når dere gir jenta deres til oss,
blir all jorden og alle redskapene deres vår eiendom.
-Hvorfor det? -Dere får et redskap òg.
-Er gutten det? -Er han ikke?
Aldri i livet. Hvorfor skulle vi gjøre krav på jorden eller frukten deres?
Han er en idiot. Faren min ville aldri lyve.
Çakıl, hva sier du, kjære?
La oss gå, pappa. Så usivilisert! Hvordan våger de?
Stopp der, småen. Jeg vil at du skal høre på oss.
Kom igjen, Kaya.
Vi begynte bare å gå oppreist Det var lett å lære
Siden kjeppen gjør jobben, tror vi på den
Å dyrke jorden akter jeg ikke å gjøre
Vi har kjepper og spyd Vi er brutale og har alle pengene
Pappa, vi må være anstendige Mennesker burde jo være høflige
Å snakke om kjepper er upassende Det får oss til å ta oss dårlig ut
Jeg kan også ta del i denne sangen
Eller velge å avstå
Hva ville jeg gjort om jeg brukte stokken? Det er det som får meg til å tenke
Hvorfor er jeg her? Jeg er ømfintlig og skjør
Livet med dem ville vært vanskelig Men det ville det også vært andre steder
Se på kjeppen vi fant opp Som om vi trengte den
Geværer og kanoner er langt unna
Slutt å være så naiv Du trenger kjeppen for å snu rattet
Jeg holder meg utenfor dette
Du trenger kjeppen for å snu rattet
Jeg holder meg utenfor dette
Mon père dit la vérité
Sans bâton roue ne tournera pas
Çakıl kunne ikke motstå lenger. Etter at noen ville dyr angrep stammen,
ble steiner, kjepper og spyd nok en gang verdifulle.
Og våre forfedre startet en familie.
De oppfant ikke bare kjeppen, men mange andre ting også.
Etterpå begynte mange å male, skulpturere, skrive poesi og drive med filosofi.
Men den gode gamle kjeppen har aldri mistet appellen.
Mange fine ting og makt har skiftet eier takket være kjeppen.
Stammer ble til fyrstedømmer, så til kongeriker og deretter imperier.
Utrolig nok hadde man også demokrati på et tidspunkt! Demoer og Kratoer.
Hallo. Jeg er nyvalgt. Er dette parlamentets restaurant?
-Ja. Selvsagt, sjef. Sett deg. -Jeg er et byrådsmedlem, ikke sjefen.
Vel, byrådsmedlem, du kan få en skål med nydelig suppe for én mynt.
-Et helt lam, også for én mynt. -Hvordan?
Hvorfor bare én mynt? Et lam koster minst 25 andre steder!
Jeg forstår entusiasmen, det er jo din første gang. Du venner deg til det.
-Noen sideretter? Også én mynt. -Hvordan er det mulig?
Vet du hva som er rart? Du kan spise alt det og litt dessert, som keşkül og iskrem,
for bare én mynt totalt. Jeg aner ikke hvorfor.
Du skal få suppen først.
-La meg gi deg en fjær. -Takk, men jeg spiser ikke så mye.
Jo, du vil spise opp verden.
Suppe til byrådsmedlemmet!
Hvordan er dette mulig? Jeg noterer det. Ting må endre seg.
De tar enten for mye i agoraen eller for lite her.
Det var et skue, Claudius.
-Var det 50 000 folk? -Minst.
Minst 50 000, altså.
Jeg gikk på scenen og så mange vimpler under keiserens emblem.
Alle hadde "Arturias" skrevet på hodet.
-Å, messingen! "Arturias!" -Arturias!
-Det var utrolig. Si det til ham. -Du skulle ha sett det, sjef!
Ved siden av en kvartett var det to karer som spilte trombone.
Du skulle ha sett det!
Jeg spurte fra scenen: "Tør noen å ta ned vimplene våre?"
-"Nei!" ropte de! -"Nei!"
De tror på det! Jeg sa: "Jeg skal gjør Roma til motehovedstaden."
-Og folk så på hverandre slik. -Jeg sa det samme, sjef!
Jeg var i Milano og sa: "Jeg skal gjøre Milano til Østens Paris!"
-De vil tro det! -Ja.
Kelner! Gi oss fjærene våre.
-Vi er alle mette. -Gi meg den, gutt.
Gi meg vinen.
-Her. -Takk, vennen.
Herr konsul, alt er ordnet. Tusen takk.
Ikke tenk på det, gutt. Du trenger ikke å takke meg.
Nevøen hans ville bli forfremmet til en gladiator i Colosseum. Vi hjalp ham.
-Du er den beste, min herre. -Er guttungen fornøyd?
Han ble spist av løver, herr konsul. Han ble spist hel i går.
Vi er takknemlige lell. Kommer straks.
-Fyren veide 45 kilo! -Ja!
-De insisterte på gladiatorskap. Hva nå? -De vil ikke gjøre seg fortjent til ting.
Jeg har ingenting imot Kratos, sjef. Men Demos er åpenbart ei lita hurpe.
Folk fra min egen landsby sier: "Trekk i noen tråder og gjør meg til keiser."
-Pokker! -Kan du faen meg tro det, Arturias?
La oss ikke bli revet med. Han kan være ikke-adelig.
-Hvem er den fyren? -Heil Cæsar den store!
Ikke en av oss.
Hallo. Jeg heter Saphocles. Jeg ble valgt med 70 % av stemmene i en liten landsby.
Dette er min første dag.
Gratulerer. Er du den Sophocles vi alle kjenner?
Nei. Jeg heter Saphocles med en A.
-Gratulerer. -"En A istedenfor en O."
For en pompøs drittsekk! "Navnet mitt staves med en A."
Gi oss to lam, gutt.
Lam, Tiberius?
Nei. Spiser jeg mer nå, driter jeg på meg.
-Bare drit. Det er ingen stor sak. -Nyt måltidet, mine herrer.
Men prisene er litt rare.
Vi stemte for de prisene.
-Én mynt per måltid. -Ja.
Hvorfor er han vanskelig?
Han er imot oss.
-Er han fra den andre siden? -La oss droppe emnet.
-Får jeg slå meg ned? -Selvsagt.
Jeg tror restauranten tar for lite betalt, og dere er ganske velstående.
Jeg skal legge frem et forslag om dette på samlingen i dag. Om urettferdighet.
-Vi bygde broer. -Hva for noe?
Konsulen sier vi er så langt foran andre at de trenger en bro for å nå oss.
Hva babler dere om?
Helt ærlig hørte jeg ikke etter. Det bare glapp ut av meg.
Jeg følger ikke alltid manus selv.
-Hva så? Det ordner seg. -Det går bra.
Hvis dere kan støtte meg, skal jeg holde en tale i forsamlingen om likestilling
og ha noen avstemninger. Jeg skal ta opp dyrerettigheter òg.
Situasjonen i arenaene. Hva spiser disse løvene?
-Hva spiser de? -Ikke lam.
-Jøss! -Store ord!
Skal du representere romerne eller drive en dyrehage?
Godt spørsmål! Jeg ser nøye på ham, og han er jo ikke akkurat urørlig.
Ikke tro at du er urørlig.
Sapho, ta deg sammen. Mitt hvite hår er et bevis på erfaringen min.
Du blir latterliggjort om du går på scenen med den tankegangen.
Virkelig? Vi får se.
Å ja? Skal du gå til agoraen?
-Ja! -Ta den og arranger en samling i agoraen.
-Skal bli. -Betaler dere folk?
Man må betale for å få folk til å gå til samlinger.
Jeg skal stå foran folket mitt i dag og fortelle dem hele sannheten!
Hvordan gikk imperiet fra Marcus Aurelius og Cicero til disse småsvindlerne?
-Det skal jeg finne ut! -Å ja?
-Ja! I agoraen! -I agoraen?
Ellers får du et spyd i ræva.
-Jeg skal gå på scenen. -Å ja? I agoraen?
-Ja! I agoraen. -Virkelig?
-Skal du til agoraen? Kom igjen! -Det skal jeg. Ja!
Kjære romere…
Hold kjeft, for faen! Konsulen skal holde tale.
Vær så god, herr konsul.
Kom igjen, Roma, la oss sette i gang
Tiden er inne, la oss skride til verket
Romere!
Landsmenn!
Hvem er moren deres? Hvem er faren deres? Hvem er forfedrene deres?
Moren vår er dronning Demeter. Faren vår er den store Jupiter.
Hva ville våre forfedre sagt om dette? La oss elske og bli elsket.
Vi er alle dødelige i denne verden!
-Bravo! -Bravo!
La meg gjøre det.
Kjære brødre og søstre, alt vi har, tilhører Roma.
Vi har ingenting, og vi vil ikke ha noe.
Jeg har ikke engang på meg undertøy! Alt vi har, tilhører Roma!
Mine romere,
konsul Claudius og jeg vil danne en gruppe i forsamlingen for å tjene dere videre.
-Jeg elsker å gjøre det i grupper! -Det gjør vi alle!
Jeg snakker på vegne av leger.
Forsamlingen har ikke gjort noe med legers rettigheter. Hvor er sluttvederlaget vårt?
-Kom. -Din tur.
-Du er eksperten. -Kom igjen, snakk nå.
Leger er rettskafne i sine krav om…
-Og? -Så?
-Og vi… -Ja?
-Gjenta spørsmålet. -Ser du?
Vi har fått nok av dette! Dette er siste gang jeg viser meg her! Jeg går!
-Bare gå! Adjø! -Bu!
Du nevnte grupper. Hva med orgiene som ble lovet? Kan vi, folket, ta del i dem?
Kommunene vil tildele store områder der folk kan ha seg med hverandre.
Det er løsningen vår.
Ja. Vi blander oss ikke i det lenger. Vi lar dere være i fred.
Vi sier altså ikke: "For folket, til tross for folket."
Bravo!
Vent litt.
-Har dere ikke noe å si? -Huff!
Hvor blir alle skattepengene av? Og hva med de økende levekostnadene…
-Vent litt. -Men jeg…
Våre landsmenn sulter! Hva skal romerne spise? Steiner?
-Bravo! -Bravo!
Vil dere snylte på oss? Det får dere ikke!
-Bravo! -La dem høre det!
Arturias!
-Alle hatere kan spise en pikk! -Sånn skal det låte!
Ja! Måtte haterne bli så sultne at edderkopper vever nett i ræva deres!
Germanske folk!
Germanske folk beseirer oss ikke! Det er de som står bak alt dette!
-Vi skal vinne! -Dermed basta!
-Dermed basta. -Vent. Vi har fortsatt ting å si. Hør her!
-Når det gjelder kvinners rettigheter… -Det holder, gutt!
Jeg er kona til en senator. Slutt å bable.
-Ja. Kom igjen, da. -Vi går.
Mine romere. La meg introdusere Tiberius, lederen for kvinnekomiteen vår.
-Tar jeg meg av kvinner? -Problemene.
Jeg lover å ta meg av hver kvinnes problemer personlig! Stol på meg og…
-Keiser Cornelius, den tredje fra venstre. -Bravo! Lenge leve Cornelius!
Vel…
Arturias, jeg så deg ikke i gruppa i går kveld.
Jeg var nesten nederst, keiser. Jeg vinket til deg, men du så det ikke.
Hvordan går det, Claudius?
Du vet hvordan det er, keiser. Import, eksport. Vi klarer oss.
Jeg eksporterte nettopp skyer til persere. Ser du dem? De er på himmelen.
-Og eksporten er på papiret. -Hva pokker gjør dere? Terger massene?
-Tvert imot, keiser. Vi roer dem ned. -La meg sjekke.
Ålreit, romere. Hvordan går det?
Fantastisk!
Folket verdsetter alt vårt harde arbeid og viser oss sin takknemlighet.
La meg gjøre noe klart.
Romerne verdsetter, feirer og verner lederen
som innledet en ny æra for Roma.
I dette klimaet mangler romerne ingenting.
Statstjenestemenn vet hvordan man tjener ekstra penger.
Er du den nye senatoren? Kom hit. Hva tror du?
Min store keiser, jeg hadde noen ideer, men fikk ikke nok stemmer i forsamlingen.
-Jeg vil bli med i mine eldres gruppe. -Snart vil du være omringet av dine eldre.
Bravo. Du kan ikke jobbe alene. Å være i en gruppe er best.
-Han blir med. -Ja.
Hallo.
-Velkommen, doktor. -Tenk at alle veier fører til Rom.
Vi visste det. Jeg visste hun ville komme tilbake.
Min kjære Semra, sett på en god kassett og muntre oss opp.
De tar betalt for luft, og de svindler Å knuse sparegrisen er ikke nok
Alle på toppen begynte å rane Hva sier du, bror? Det endrer seg ikke
Bare se hvem det blir
Som kommer og redder oss
Vi blødde penger Og gamblet for en liten sjanse
Hva kan de fattige gjøre? Det endrer seg ikke
Vi er vant til motgang Og drar ut på veien igjen
Gode ting skjer ikke over natten
Bare se hvem det blir
Som kommer og redder deg
De tar betalt for luft, og de svindler Hold meg opptatt, det vil aldri endre seg
De er alle like Hver og en av dem er umenneskelige
Orgier hver dag, det vil aldri endre seg
Er mennesker gode eller dårlige?
Vi har sett alle slags gjennom århundrene.
Noen gode, noen dårlige. Noen heltemodige, andre feige.
Noen kloke, andre gale. Mann eller kvinne? Er matriarkatet eller patriarkatet best?
Hvem oppdrar disse menneskene? Mødre føder slike løvehjerter!
Ok, de føder dem. Så blir løvehjertene korrumpert senere?
Jeg vil klandre samfunnet, men får meg ikke til å gjøre det.
Hva?
Cemile, du skulle sette senga høyt opp.
-Jeg satte den i midten, storesøster. -Jeg ville ha den høyt oppe som en trone!
Ja! Gjør den som en trone!
Så kan han rope ordrer fra den. Kanskje få meg kvalt også.
Ikke vær sjalu på broren din. Sønnen min er en ekte prins!
Yağız Efes omskjæring bør ikke være på samme nivå som alt annet.
Sengen skal være oppe som en trone!
Han kommer til å bli en hjerteknuser!
Når stingene er fjernet, bør alle gjemme døtrene sine.
Nevøen min utstråler maskulinitet!
Han spør: "Skal jeg gifte meg nå som jeg er en mann?" Så herlig han er!
La ham forbli ugift og more seg hver dag.
Min kjære nevø kan være sammen med en ny jente hver dag.
Ja. Håper ikke han blir knyttet til de skitne damene.
-Det er mye fisk i havet. -Ja.
Eksen din må ha følt det samme da han brøt forlovelsen.
Den lille drittungen er irriterende igjen.
Gutten er ni år, i originalemballasjen. Jeg tror du knyter båndet på feil del.
Hold kjeft, Sibel, ellers limer jeg igjen munnen din.
-Yağız Efe er en ekte prins! -Han er familiens løve!
-Jeg vil rive av ham snabben. -Hva for noe?
Det er bare en talemåte. Hvorfor skulle jeg det?
Og de kapper den av i dag.
Ja, før seremonien. Cemile, la oss sjekke kakene og limonaden.
-Greit, storesøster. -Dere har gått fra vettet.
"Han er en ekte prins!"
Dere skal være demokrater, men vender dere til monarki når det gjelder Yağız Efe.
-Jeg skal ete snabben hans. -Pratmaker!
Andre gang. Jeg tar det på alvor.
-Å, din dumme… -Yağız Efe!
Staven har brukket, mamma.
Virkelig? På denne dagen? For et sammentreff! Kan det være et tegn?
Ikke tenk på det, gutt. Vi fikser den. Bare nyt øyeblikket. Konsentrer deg.
Har du sett sengen, Taci? Den er på gulvet.
-Jeg ville ha den der oppe som en trone! -Ja.
Yağız Efe, skatten min, hvordan går det?
Jeg er litt redd, mamma.
Men du er en prins, sønn. Prinser blir ikke redde.
-Blir de vel, bror? -Nei.
Ble du omskåret, onkel?
-Selvsagt, gutt. -Var du også redd?
Redd? Jeg blir fortsatt redd når det gjelder utstyret mitt.
Jeg beskytter det alltid når jeg spiller fotball.
Er det derfor du stapper hendene i buksa hele tiden?
Ja, av frykt. Jeg sjekker om det fortsatt er der.
Ikke fyll hodet hans med tull. Si fra når din onkel Aslan er her.
Kom igjen. Vi sjekker kaken og limonaden.
-Greit. -Si fra.
Ok, storesøster. Kom.
Taci, hvor er omskjæreren? Hvor er İbiş og Aslan?
Aslan tar seg av organiseringen, så jeg vet ikke.
-Aslan! Du er så sen! -Vi er her.
-Vi har ventet lenge! -Det går bra.
-Onkel Aslan. -Hallo!
Din lille rakker! Vis oss pølsa di. Kom igjen.
-Taci, få ham til å gjøre det. -Han skal det. Vær tålmodig.
Ro deg ned litt.
Taci, er du også full?
Ja, bror. Det er ingenting. Bare en halv flaske vodka.
Jeg er så spent. Jeg kan operere alt annet enn tungt maskineri,
og du skal ikke be meg bruke en sorteringsmaskin.
-Nettopp. -Gud hjelpe meg!
Işık, storebror, dette er İbiş.
İbiş!
Soldat!
Fahri, hva vil du ha?
-Jeg har det bra nå, Aslan. -Greit.
La meg gjøre ting klart. Går det bra, unge mann?
-Işık. -Hei, broder.
Yağız Efe, si hei til omskjæreren din.
-Hallo. -Står til, lille rakker?
En real rakker. Kaster jenter seg over deg, Yağız Efe?
Aslan, ta ham under dine vinger.
-Veiled ham. -Det skal jeg gjøre.
Vet du hva jeg kalte ham da han var liten? Jeg pleide å kalle ham "soldat!"
Se på hodet hans!
For guds skyld! Vær så snill, folkens.
Hva pleide du å si de gangene jeg kalte deg soldat?
Aslan, kutt ut, vær så snill.
Işık, vær så snill. Det er din sønns lykkeligste dag.
Hør her. Fahri har størst baller av alle omskjærerne i Bağdat allé.
Ikke snakk om baller. Jobben min involverer kun den andre delen.
Işık, har du kolonya?
Til å desinfisere utstyret?
Nei, til å tynne ut limonaden litt. Hendene mine skjelver.
-Ett glass, så blir de stødige som alltid. -Fahri.
Jeg håper det.
-Beklager. Fahri. -Ja, broder?
Med sitronduft?
Åtti prosent? Det duger. Bare bland det med et glass limonade.
-Kom igjen. La oss sette i gang. -La meg ta en titt på den.
-Soldat! -Soldat!
-Kom igjen, gutt. -Rolig nå.
Få se den.
-Vi bedøver den først, ikke sant? -Gi meg et øyeblikk, Işık.
-Her, Fahri. La oss skåle. -Kom med det.
-Velkommen, Fahri. -La oss drikke.
-Kom igjen. -Vi skal kappe den av. Slapp av.
Lev litt i nuet. Slapp av, Işık.
Jeg skal leve i nuet etter omskjæringen.
Vi har alle blitt omskåret. Det er ingenting. Din rakker!
-Han er en sann plageånd! Plageånd! -Få se. Jeg så den ikke.
Vi bedøver den først, ikke sant?
Vi skal bedøve den. Problemet er lite, så det går bra.
Fahri. Han fikk den fra sin mors side. Det er ikke Işıks feil!
For guds skyld! Aslan, det holder!
Det går bra, bror. Han er jo bare ni år.
Det er bra. Jeg er 44, men med liktorn!
Slå den! Spill den når vi slår vitser.
Greit, gutt, nå…
-Bedøver du den? -Klart.
Vet du hva jeg gjør i slike situasjoner? Bedøver daten min.
-Jeg får henne til å drikke, og så bang! -Du er helt rå, Aslan!
Er du klar, gutt?
-Jeg er ikke redd, min herre. -Bra.
Men bedøv den godt, ok?
-Din dumme gutt! Rakker! -Soldat!
Hør her, dette er den mest meningsfulle dagen i livet ditt av alle dager.
Du har meg her, onkelen din, faren din, din andre onkel.
-İbiş er også her. Slå den! -Slå den, İbiş!
Nå er det din tur til å spille, İbiş
Moren din anser deg som en prins, og alle jenter elsker deg, Yağız Efe.
-Ikke vær redd. -Det er over på et blunk.
-Er du klar, unge mann? -Han bedøver deg først.
-Jeg skal bedøve den. -Her kommer nålen.
Det var det vanskelige. Ingen smerte lenger.
-Har du bedøvet den, Fahri? -Den er nummen om to minutter.
-Resten er lett. -Snart nå.
-Få se. Ja, alt er numment. -Den er nummen.
Hånden min er nummen! Hånden min ble nummen…
-Kom igjen, Taci, la oss skåle. -Jeg trodde vi var ferdige med å drikke.
Lev i nuet, Işık.
-Slapp av litt. -Jeg slapper av etterpå, Aslan.
-Han har ikke omskåret ham ennå. -Ok.
-Et øyeblikk. -Kjør på.
Işık, broder. Da begynner vi.
Er du klar, gutt?
-Ikke vær redd. -Nei.
Jeg støtter deg.
-Du er en soldat! -Jeg holder den… Sånn.
Faren din og onklene dine er her.
-Bare se opp. -Er vi klare?
-Kutt den. -Ok.
Gjør det, kompis.
-Hei! Vær rolig og stødig. -Jeg kuttet den.
Bra.
Det er over nå, gutt. Så modig du er!
-Jøye meg! Jeg kappet av hele greia. -Sånn, ja.
Jeg besvimer.
-Vent, Işık. -Ro deg ned.
-Jeg besvimer. -Det går bra.
-Ikke slå den. -Jeg besvimer, Taci.
Men den er nummen, ikke sant?
-Jeg er… -Hva gjør vi nå?
Hva har skjedd?
-Hvorfor ga du meg denne? -Har han kuttet den?
-Hva? Det var et kutt, ja. -Ja.
-Han vil bli en hjerteknuser! -Lurer på hvem sitt hjerte som vil knuse.
Han er en mann nå! Løvenes konge!
Hvor er Işık?
-Han ble for oppspilt. -Ja.
-Du vet hvordan Işık blir, søster. -For en særing!
Det er så umandig å besvime.
-Sønn, du er en mann nå! -Jeg føler ingenting, mamma.
Jeg vil ta av ham pølsa.
For sent.
Jeg vil spise pølsa hans!
-Vær så god. -Hva i helvete er dette?
-Soldat! -Hodet tok støyten.
Kjære tilskuere, det sies at det ikke er bra å være overbeskyttende.
Kan man kalle det en kabaret uten å ta opp samfunnsproblemer?
Unnskyld meg. Jeg likte sketsjen jeg var med i nå nettopp. Skrev du den?
Jeg er glad du likte den.
Den hadde et flott budskap om å stoppe giftig maskulinitet.
Så leit at mødrene og tantene egget den unge mannen slik.
Ja visst! De kaller ham et løvehjerte, en tiger.
Så tror menn de kan herse med oss! Jeg sier nei!
Som mann var dine observasjoner utrolig skarpsindige, min herre.
-Man kan si du veltet alle tabuer. -Så snilt sagt, unge dame.
-Ja. Kan vi drikke og flørte nå? -Det vil jeg gjerne!
Du er i perfekt alder! Jeg kan lett lure deg til å sette navnet mitt på huset ditt.
Beklager om dette er en stor klisjé.
-La oss overføre huset til deg nå! -Ja.
Se, brødre. Under den nye loven kan alle disse stedene nå utvikles.
Dette området vil ikke lenger bli ansett som en skog.
Og vi vil ikke bli ansett som mennesker for det vi skal gjøre der.
Tenk så flaks vi har! Alle jordeierne vil snart komme til oss.
-Ja. -Men vi har løsningen.
Gjøre livet surt for dem.
-Ja. -Der har du det.
Jeg er stolt av dere. Jeg elsker å lede institusjonen.
-Dere er helt fantastiske! Sett dere. -Vi har lært alt av deg, sjef.
-Alt bedrageriet. -Nettopp.
Jeg må advare deg, Sermet.
-Du bør ikke bruke så dyre klokker her. -Jeg brukte den siden du hadde på deg din.
Jeg bør være et godt forbilde for deg.
-Vi tar dem av. -Nå.
Få se på din. Er den en liten oppgradering fra min?
Jeg fikk den fra hotellavtalen.
Men jeg skrev under på den avtalen. Jeg burde ha fått klokka.
Ikke si mer!
-Gi meg den. -Selvsagt.
-Men ikke bruk den her. -Ok.
Jeg har ikke blitt bestukket på fem min. Jeg blir gal. Gå til plassen din.
Kom inn.
Hallo.
Veien gjør ting komplisert. Hendene våre er bundet.
Aylin Seçkin. Jeg begynner her i dag. Dokumentene mine.
Å? Få se dem. Frøken Aylin.
Nestleder.
Gi meg et øyeblikk.
-Dette er Sermet og Erkin. -Hei.
Bli her, dere to. Vel… Vent litt.
Frøken Aylin har mer autoritet enn dere.
Hva er i veien?
Vi har et system her.
Skal vi sende dokumentene våre til deg uten å få frøken Aylins initialer?
Vi kan omgå henne ved å si hun er sykemeldt.
Og i noen tilfeller kan vi registrere henne som død.
Jeg kjenner den klovnen Fuat på likhuset.
-Fint. -Bra.
Gratulerer og kondolerer, Aylin.
Velkommen. Sermet, gi henne seglet.
-Skal bli. -Det er avgjørende for autoritet.
-Vær så god. -Gratulerer.
Sett i gang. Süleyman, fire kopper te!
Jeg fikk beskjed av hovedkvarteret i Ankara i dag.
Noen områder blir ikke lenger ansett som skog. Synd.
Det var det vi snakket om. Vi er alle veldig opprørt over det.
Salamun alaykum. Er dette eiendomsregisteret og katedralen?
Nei, det er passe-partout.
Rıza, vi elsker den artige aksenten din, men jeg orker ikke skravlingen din i dag.
-Snakk med frøken Aylin. -Gjør det.
Snakk med Aylin, gammer'n.
Frøken, jeg har to dekar jord.
Karene på tehuset sa den nå kan utvikles. Kan du sjekke om det stemmer?
Ja. La meg se.
-Sett den der. -Ja, dette området kan nå utvikles.
Vi skal bare bygge en liten hytte. Det er alt vi ønsker.
-Det går ikke. -Aldri i livet.
Du kan ikke det. Du må selge jorden, gammer'n.
Sjefen vår sa det sist. Det stedet passer for turisme.
-Det er et turistområde. -Nei, du får bygge hva du vil der.
Hva han vil? Jeg har aldri hørt de ordene her før. Det er umulig.
-Men damen sa jeg kunne det. -Ja.
Rıza, jeg vil svare deg med en morsom aksent
og snakke til deg slik, men jeg er dårlig på aksenter.
Du er så morsom.
Hallo, herr Nizami og hans menn. Hvordan går det?
Velkommen, min herre.
-Bang, bang! Se i lomma di. -Hvordan klarer du det, min herre?
-Står til? Bang! -Min herre…
-Erkin, bang! -Jøye meg, Sami!
Du er en solstråle på dette kontoret.
Hva skjer? Bang!
Hvordan fikk du den på meg?
Det handler om fart. Jeg er travel og må være kjapp.
Slå deg ned, broder. Får jeg kalle deg det?
Kall meg pappa.
-Pappa! -Faren vår.
Jeg trenger hjelp.
Kan du skrive: "Han kjøpte klokken med sine egne penger" på dette?
-Ja, ikke noe problem. -Süleyman, kaffe, nå!
-Jeg har ikke sett henne før. Er hun ny? -Ja.
-Bang! -Å!
Hva er det som foregår? Hvordan våger du?
Beklager. Süleyman, bang!
Bare gå.
Hva kan vi gjøre for deg?
Vel, Nizami…
Dere vet jeg trengte en soneendring for området mellom skogen og kysten.
Godt jobbet!
-Vi klarte det. -Den delen er over.
Dere vet jeg har kjøpt mye jord i dette området.
Skaff meg en tillatelse til å bygge et hotell der. Ta dere av papirarbeidet.
Hva slags hotell tenker du på?
Folk som ser det utenfra, skal si:
"Det jævla rasshølet har faen meg ødelagt hele stranda!"
Og på innsiden skal det være et flott sted som kan gi deg en femstjerners opplevelse.
Du beskriver drømmehotellet mitt, min herre!
-Min herre. -Hva?
Jeg får ikke godkjenne byggeprosjektet.
-Snakk med sjefen min. -Ok. Herr sjef…
Ja. Sami, du vet det lille området? Det er Rızas.
Du eier det lille området i midten som forpester omgivelsene?
-Det gjør han. -Hvor har du vært? Jeg har lett etter deg!
Bang! Sjekk lomma di.
Jøye meg! 50 000 lira!
Få dem. Det var bare en test. Du la ikke merke til det, hva?
-Nei. -Han så overrasket ut.
Herr Rıza, dette er herr Sami, en stor turismemagnat.
-Selvsagt kjenner jeg deg igjen. -Selvsagt gjør du det, din luring!
Ja, jeg kjenner deg igjen siden jeg jobbet med kveg før.
Jeg kan vurdere en ku på et blunk, og jeg tror du veier rundt 100 kilo.
Du er en sværing, men vi får se hvor mye melk du vil gi meg.
Rıza er en av oss!
Ja. Avtalen er i boks. Gi Rıza en oralet. For tidlig for kaffe.
Så du skal bygge et hotell? Hvordan da, unge mann?
Midt i din enorme tomt er mitt jordstykke på to dekar.
-Hva skal vi gjøre? -Nå skal du høre, Rıza.
Du skal selge meg jordstykket ditt til en rimelig pris.
Og så? De sier man ikke engang får bygge en hytte der.
Ja, det er en hytte som ikke får bygges der.
Men herren vil ødelegge stranden. Loven er tydelig på herr Samis side.
-Virkelig? -Ja.
Sier du det?
Så utfør "bang, bang"-magien din for å spikre avtalen.
Bang, bang.
En sann magiker!
Sami, jeg tar meg av papirarbeidet med Rıza.
-Ta det med ro. Du vil få tillatelse. -Ta deg av alt det der. Jeg er opptatt.
-Selvsagt. -Den er litt lang, men her er min mening.
"Området er uegnet for turistutvikling." Vær så god.
Og jeg forventer en umiddelbar unnskyldning for frekkheten din.
Bestikkelser er et tegn på svakhet og umoral, for å si det mildt.
Noe ulovlig foregår om du må bestikke en statstjenestemann for å få jobben gjort.
Du bør skamme deg.
Sami, Aylin leste nettopp opp et avsnitt
fra romanen Çalıkuşu av Reşat Nuri Gültekin.
-Hun overrasket meg også. -Bravo!
Vel, frøken Aylin, selv på ministernivå…
Du skal vite at jeg fikk deres godkjennelse før jeg kom hit.
Jeg signerer ikke dokumentet, og jeg skal dele min vurdering med departementet.
Ikke gjør det, frue. Da får jeg ikke solgt jordstykket mitt!
Frøken Aylin, du trenger bare å gi meg et tall.
-La oss være ærlige. -Ja.
Vi er alle flinke med tall, kjære Aylin. Vi skal dele dem på en rettferdig måte.
Rettferdig?
Du er en offentlig ansatt. Vær fornuftig!
Ja. Se på Rıza. Vil du virkelig gjøre gamlingen opprørt, Aylin?
Så siden dere alle er tyver, bør jeg også bli en?
-Ja. -Ja.
-Ta dem. -Jeg kan ikke.
-Ta dem imot, da! -Jeg kan ikke.
-Ta dem! -Jeg kan ikke.
-Ta dem. -Til helvete med dette korrupte systemet!
Ta dem
Nei, det er skattebetalernes penger
Stjel dem
Nei, det er statens penger
Hva og hvordan kan jeg gjøre hva med hva?
Bare ta dem, det er jo prisen
Bare stjel dem, ikke lag slikt oppstyr
Hvordan og med hva Kan du få endene til å møtes?
Stjel dem
Jeg kan ikke, de fattige trenger dem
Stjel dem
Jeg kan ikke, det er haram-penger
Hvordan og med hva skal jeg straffe deg?
Jeg driter i prekenen din Og all skravlingen din
Jeg har ikke tid til fattigfolks plapring
Bare flyt med strømmen Og jeg skal få det til å regne
Det er samme gamle historie Den endrer seg aldri
Han gjør alt dette i lunsjpausen
Livet er grusomt
Hva kan jeg si?
Alt du er god for Er en lignelse i en kabaret
En hoven idealist Som ber oss om å ikke stjele
Avslutt dansen Og jeg skal forklare det grundig
Når vi kommer inn i et blindspor, bør vi begynne på nytt, eller hva?
Hvordan kan noen gjør samme feil om og om igjen?
Eller kanskje de har rett denne gangen?
Herr Forteller, vi er snart klare til å dra, så…
Jeg ville bare ha en fin introduksjon for vår siste lignelse.
-Hvilken lignelse? -Denne.
Kjære, jeg forelsket meg i deg.
Jeg vil at vi skal være en familie og få barn. Men…
-Ja, kjære? -Jeg mener…
-Jeg bør ikke bli en del av familien din. -Hvorfor ikke, kjære?
Faren din snakker om kjepper og gevær.
Jeg vil ikke bringe et barn inn i en så skitten verden.
Vi kan ikke være et forbilde om vi gir opp nå.
Det er sant.
Vi er kanskje ikke regjeringspartiet, men vi forblir i det minste opposisjonen.
Greit, da.
Det var det de sa.
De forble opposisjonen resten av livet.
Bror, kom igjen, det er sent. Folk vil dra.
MAGERT LIV
SLUTT
Tekst: Rune Kinn Anjum