STUDIOURILE KUNERİ MONTAGE INDUSTRIES SRL
MUSICALUL
Bun-venit tuturor Venit-am într-un suflet
Vreți totul pe tavă La prețul unui bilet
Bun-venit tuturor Venit-am într-un suflet
Veniți cu mâna goală Dar plecați cu amintiri trăsnet
Trebuie să facem compromisuri Ca să râdem și noi un pic?
Nu ne putem distra întruna? Ba da, și încă strașnic
Trebuie să facem compromisuri Ca să râdem și noi un pic?
Nu ne putem distra întruna? Ba da, și încă strașnic
Aveți grijă! Atenție! Viața-i grea, iar lumea, rea
Oamenii sunt curioși Asta le e firea
Când vă merge bine Bucurați-vă de ce-i frumos
Viața-i una de calic Deci nu vă bateți capul, căci e de prisos
Spectacolul începe Deci luați loc, vă rog
Nu ne putem distra întruna? Ba da, și încă strașnic
Bun-venit tuturor! Prezența voastră ne onorează.
Spectacolul de cabaret începe.
Începe, dar unde sunt artiștii?
Oi fi venit eu prea devreme?
Domnule Erșan!
Nu te ambala! Rezolvăm noi.
Ce e, domnule?
- Nu trebuia să fie musicalul aici? - Nu. Am închis.
Glumesc, desigur. E cam fumată, nu?
Mi-era că am venit prea devreme, că era pustiu aici.
N-ai văzut adineauri toți dansatorii ăia? Zău așa!
Nu la asta mă refeream. Eu sunt prezentatorul spectacolului.
Așa deci. Efectul de distanțare.
Deci nu tu dansatori, nu tu public. Chiar așa?
Eu nu văd niciun public.
Hai, termină! Am rezervat sala, am făcut publicitate.
Lumea a venit la premieră. Se filmează.
- Lasă prostiile, dle Erșan! - Ba tu să le lași!
- Joci un rol. Poți să ți-o dovedesc. - Hai, te ascult!
- Cât costă o pâine? - Zece lire!
Vezi? Te-au jucat pe degete.
Îmi dau jos pălăria în fața ta pentru replica asta! Aplauze!
Eu intru în rol. Tu prezintă!
Spuneți-mi cum credeți că a mers
când visul omului de agonisire a fost pus la încercare?
Poftim?
Întreabă unde sunt ei.
Acum înțeleg.
E timpul să vă las cu artiștii noștri.
Șükran, e o peșteră acolo! Să mergem!
Torrrak, dragule! Te implor, nu ne face fiica de minune.
Tată, vreau să mă mărit cu ăla. M-am săturat de toate astea.
Fiica mea, trebuie să respectăm tradiția.
La dracu' cu tradiția!
Mă apucă tremuratul când aud de tradiție. Probabil că-mi face rău.
Ba nu-ți face rău.
Bună! Sau să zic mai bine…
Nu știu în ce limbă să vorbesc.
Domnule, eu sunt Kenan Sulițaș.
Soția mea, Melisa Sulițaș, și fiul meu, Kaya…
Sulițaș.
Luați loc, vă rog!
Om fi stând noi pe pietre, dar sunt șlefuite. E bine.
Sunt foarte avansați.
- Dl Torrrak, nu? - Da, Torrrak. Cu trei de „r”.
Speram să mă corectezi, dar…
Eu sunt Torrrak Matriarhal.
Soția mea, Șükran Matriarhal, și fata mea, Çakıl Matriarhal.
- Vânători sau culegători? - Culegători.
De la cooperativele din Anatolia Centrală.
Noi suntem cam din topor, dar fata noastră-i orășeancă.
Nu râd la glume despre femei.
- De ce? - Nu vreau să risc.
Doamnă! Cum merge?
Nu e prea vorbăreață.
Cum comunicați?
Tragem așa unul de altul!
Apoi, mă împinge ea pe mine, iar eu, pe el.
- Văleu! - Da.
Soția mea vorbește, dar nu spune mare lucru.
Am cules astea cu ocazia logodnei noastre.
Noi mâncăm carne, fată.
- Știm să facem foc. - Foc.
Tată, dacă batem palma, ea e cumnata mea?
- Un mare „dacă”. - Așa deci. Cumnată.
Și chiar lucrați pământul și faceți agricultură?
Avem un gard și un băț, atât.
Fir-ar al naibii!
Suntem în matriarhat, scuzați-mi limbajul!
Dle Torrrak, cât a fost ultima ta factură la gaz?
Peștera noastră încă nu e racordată.
Băieții mei pot aduce conducta până la intrarea în peșteră.
- Da. - Amicii noștri s-au racordat.
Nu citesc contorul, plătesc aiurea.
- Soacra e impresionantă. - Da.
Am spus „soacră”. E corect?
- Poți să-i spui așa. - Bine. Soacra e impresionantă.
Îl ajut pe tata să treacă la subiect.
Eu și fiul dumitale ne-am văzut la râu și ne-am plăcut.
Ca două persoane civilizate
sau nu…
În fine, așa ceva. Mă rog!
Am vrut să fim împreună.
Dle Torrrak, fiica ta chiar vorbește.
Chiar că da. Ți-ai impresionat unchiul. „Unchi”, adică „socru”.
Și atunci a cules astea? Muncește.
- Da. - De pe ogor.
Nu poți munci.
Dat fiind că va munci și noaptea…
- Doamne! - Prea devreme!
Torrrak, ce-i asta? Ăștia sunt niște sălbatici.
Dacă nu muncește, ce face?
Exact. Vrei să stau degeaba în peșteră?
Noi suntem în peșteră tot timpul.
Și normal.
- Caner, fiule! - Bună, Çakıl!
Ce-i aia, fiule?
Asta da mătărângă, băiete!
O să intre în legendă!
- Bine spus! - De la maică-sa i se trage.
De la maică-sa?
Ei sunt dl Torrrak și soția lui, Șükran.
Vor să te însori cu fiica lor.
Știu, tată. Sunt oameni cumsecade.
Un trib grozav, cu pâine a-ntâia.
Îi arăți tatei pâinea?
E un fel de pâine, dar nu chiar.
- Doctorul mi-a zis să mai reduc pâinea. - N-ai făcut-o?
- Nu. - Se vede.
Îi ziceam „pâne”, a evoluat la „pâine”.
- „Pâne.” - „Pâne.”
Tu cum îi ziceai?
- „Puine.” - „Puine”, așa.
În fine, domnule, în spiritul focului și al vântului,
aș vrea să mă mărit cu fiul tău.
Răbdare, fată!
- Çakıl! - Tată!
Am întocmit un contract marital.
Fiule, dă-mi tableta!
- Adu-o! - E mișto de tot!
E în scris, ca vorba zboară. Dă-o!
După ce ne dați fata,
pământul și uneltele voastre devin ale noastre.
- De ce? - Vă dăm o sculă în schimb.
- Fiul tău e o sculă? - Nu e?
Nu se poate, tată!
Cum să le luăm pământul și roadele lui?
Vezi? Băiatul e o sculă. Tata nu minte.
Çakıl, ce părere ai?
Hai să plecăm, tată! Foarte necivilizați! Cum îndrăznesc?
Termină, fată! Ascultați ce avem de spus!
Kaya, să începem!
De-abia am învățat ca să umblăm Dar să știți că ne descurcăm
Și cum de bâtă ascultăm Bâta noi o venerăm
La munca câmpului disper Asta de mine nu-i, monșer
Avem bâte și sulițe-un purcoi Suntem niște brute cu bani pe noi
Tată, poartă-te frumos, te rog Civilizația clădită e pe dialog
Cu bâta nu-i frumos să ne lăudăm Nu asta ne va ajuta să progresăm
Și eu pot un vers ca să susțin
Sau poate decid să mă abțin
Oare ce se-ntâmplă dacă dau cu bâta E o idee ce n-o pot suporta
De ce mă aflu aici, copilă Așa delicată, firavă și fragilă
Traiul cu ei ar fi un chin Dar la fel ar fi și cu un alt vecin
O bâtă faină noi am inventat
Pân' la puști și tunuri mai e de așteptat
Fiți realiști cu toți Roata se-nvârte doar dacă ai un băț
Eu nu m-amestec în acest dezmăț
Roata se-nvârte doar dacă ai un băț
Eu nu m-amestec în acest dezmăț
Mon père a dit la vérité
Sans bâton roue ne tournera pas
Çakıl n-a mai rezistat.
După ce tribul a fost atacat de sălbăticiuni,
pietrele, bețele și sulițele au revenit la modă.
Iar strămoșii și-au întemeiat o familie.
Au inventat bățul, precum și multe alte lucruri.
De atunci, unii au devenit pictori și sculptori, iar unii, poeți și filozofi.
Dar bățul, săracul, a rămas la fel de apreciat.
Cu ajutorul bățului s-au schimbat multe, inclusiv conducători.
Triburile au devenit voievodate, apoi principate, regate și imperii.
Și, poate nu mă credeți, dar cândva a fost și democrație!
Demos și Kratos!
Salve!
Da?
Sunt nou. Aici e cantina parlamentului?
Da. Sigur, șefu'. Ia loc!
Sunt consilier, nu șef.
Domnule consilier, poți mânca o ciorbă delicioasă, cu o para.
- Un miel întreg, tot o para. - Cum asta?
Cum să coste un miel o para? Altundeva costă 25!
Îți înțeleg entuziasmul. Ești nou-venit.
O să te obișnuiești.
Garnitură? E tot o para.
Cum se poate?
Știi ce e ciudat?
Le poți avea pe toate,
plus niscai desert și înghețată,
și te-ar costa la un loc tot o para.
Chiar că nu pricep.
Atunci, îți aduc întâi o ciorbă.
- Poftim și o pană! - Mersi, dar n-o să mănânc atât.
Ba bine că nu. Vei înghiți toată lumea.
O ciorbiță pentru domnul!
Cum se poate? Îmi notez. Lucrurile trebuie să se schimbe.
Ori fac speculă în oraș, ori vând în pierdere aici. O să aflu eu!
A fost prăpăd, Claudius.
- Mă jur… Au fost 50.000? - Cel puțin.
Deci, cel puțin 50.000 de oameni. Am ieșit pe scenă.
Am văzut multe flamuri sub blazonul împăratului.
Pe fruntea tuturor scria „Arturias”.
- Și scandau „Arturias”. - Arturias!
- A fost incredibil. Spune-i! - Să fi văzut, șefu'!
Într-o parte, erau doi tipi cu tromboane.
Să-i fi văzut!
Am întrebat dacă îndrăznește careva să ne dea jos flamura.
- „Nu”, au zis. - „Nu!”
- Ei chiar cred. - Da.
Le-am spus: „Voi face din Roma capitala modei.”
Iar ei se uitau așa unii la alții.
Și eu am spus la fel, șefu'.
La Milano le-am spus că voi face din oraș Parisul Estului.
- O să creadă. - Da.
Ospătar! Adu niște pene!
Că suntem plini.
Dă-mi-o, băiete!
Toarnă-mi niște vin!
- Poftim! - Mersi.
Domn' președinte, s-a rezolvat. Mersi mult.
Pentru puțin, băiete. Nu-i nevoie să-mi mulțumești.
Nepotu-său a vrut să fie promovat gladiator la Colosseum.
L-am ajutat.
Sunteți minunat.
Cum se simte puștiul? E mulțumit?
A fost mâncat de lei, domn' președinte.
L-au mâncat cu totul ieri. Dar suntem recunoscători.
Revin îndată.
- Tipul avea 45 de kile. - Așa.
Au insistat să-l facă gladiator.
Toți insistă pe meritocrație, dar nu și când nu le convine.
N-am nimic cu Kratos, șefu'.
Dar Demos pare dat naibii.
Cei din satul meu îmi cer
să trag niște sfori și să-i fac împărați.
- Drace! - Băga-mi-aș, Arturias!
Să vorbim cu grijă! Poate fi un plebeu.
De fapt, cine o fi?
Heil Cezar!
Nu pare de-al nostru.
Salve! Sunt Safocle.
Am fost ales într-un sat, cu 70% din voturi.
E prima mea zi aici.
Felicitări! Ești faimosul Sofocle?
Nu. Eu sunt Safocle, cu „a”.
- Felicitări! - Cu „a” în loc de „o”.
E dat dracu'! „Cu «a», nu cu «o».”
Băiete, adu-ne doi miei!
Miel, Tiberiu?
Nu, șefu'. Dacă mai mănânc, mă cac pe mine.
- Și ce dacă? Nicio problemă. - Da?
Poftă bună, domnilor!
Dar prețurile sunt cam ciudate.
Noi le-am votat, fiule.
- Am convenit prețul de o para. - Da.
De ce face pe deșteptul?
Ni se opune.
- E din opoziție? - Hai să încheiem discuția!
- Pot veni acolo, la voi? - Desigur!
Cred că localul ăsta cere prea puțin pentru mâncare.
Iar voi sunteți înstăriți.
Azi voi da citire unei moțiuni în plen. Despre injustiție, mai precis.
- Noi construim poduri. - Ce?
Dl președinte spune
că am luat-o înaintea altora, pentru că facem poduri.
Ce tot spui acolo?
Sincer să fiu, nu prea ascultam.
Am zis ce mi-a venit la gură.
Uneori, mai deviez de la scenariu.
- Și ce dacă? E bine. - E bine.
Cu susținerea voastră,
azi voi ține un discurs despre egalitatea de gen
și voi cere un vot.
Mai sunt și drepturile animalelor.
Situația din arene. Ce mănâncă leii?
- Ce mănâncă? - Nu miel, clar.
- Măi să fie! - Ăsta nu se joacă!
Tu reprezinți romanii sau ești șef la zoo?
Da! Uită-te la el, șefu'!
Nu pare intangibil.
Să nu crezi că ești de neatins!
Safo, revino-ți, băiete!
Sunt cărunt, am experiență.
Nu ieși pe scenă cu fițele astea, că te faci de râs!
Serios? Mai vedem noi.
- Da? - Da.
- Te duci în agora? - Da.
Tiberiu, ia ăștia și organizează un miting!
- S-a făcut! - Plătești lumea?
Dacă nu sari cu banu', nu vine nimeni.
Voi ieși în fața oamenilor și le voi spune tot adevărul!
Cum a ajuns imperiul lui Marc Aureliu și Cicero
pe mâna unor escroci?
- Voi descoperi tot! - Da?
- Da! În agoră! - În agoră?
Dacă nu, îți bag o suliță-n fund.
- Voi ieși pe scenă. - Da? În agoră?
- Da! În agoră. - Pe bune?
- O să vii în agoră? Nu te cred! - Da.
Dragi romani…
Tăceți naibii din gură! Președintele are ceva de spus.
Spune, domn' președinte!
Haide, Roma, haide, Roma, haide
E vremea noastră, asta-i limpede
Romani!
Stimați concetățeni!
Cine e mama voastră? Dar tatăl vostru?
Cine sunt strămoșii voștri?
Mama noastră e regina Demetra.
Tatăl nostru, marele Jupiter.
Oare ce ar spune străbunii noștri?
Să iubim și să fim iubiți!
Suntem muritori cu toții!
- Bravo! - Bravo!
Domn' președinte, două vorbe.
Iubiți compatrioți! Tot ce avem aparține Romei.
Nu avem nimic și nu ne dorim nimic.
Eu nu am nici măcar chiloți.
Tot ce avem e al Romei!
Dragii mei romani!
Eu și președintele Claudiu vom acționa în grup
ca să vă slujim mai departe.
- Da! Îmi place s-o fac în grup! - Tuturor ne place!
Vorbesc în numele doctorilor.
Adunarea nu a făcut nimic pentru drepturile angajaților doctorilor.
Vrem parale compensatorii!
- Hai! - E rândul tău!
- Tu ești expertul. - Spune-le!
Revendicările doctorilor sunt justificate…
- Și? - Deci?
- Și noi… - Așa?
- Vrei să repeți? - Vedeți?
Ne-am săturat!
Eu nu-mi mai pun pielea-n băț! M-am cărat.
N-ai decât! Pa!
Apropo de grupuri, ce se mai aude de orgiile promise?
Noi, plebeii, putem participa?
Am comunicat cu autoritățile locale.
Ele vor pune la dispoziție spații unde publicul se poate regula.
- Asta e soluția noastră. - Da. Nu vrem să ne mai amestecăm.
Vă lăsăm în pace.
Deci nu spunem: „Pentru oameni, în ciuda oamenilor.”
Bravo!
Ia stați așa!
- N-aveți nimic de spus? - E culmea!
Pe ce se cheltuiesc impozitele?
Cum e cu scumpirea vieții?
- O clipă! - Dar eu…
Compatrioții noștri flămânzesc.
Ce să mănânce romanii? Pietre?
- Bravo! - Bravo!
Vreți să ne sugeți sângele?
Ticăloșilor! Nu vă lăsăm!
- Bravo! - Bine le zici!
Arturias!
- Haterii să i-o sugă! - Așa!
Da! Cine ne urăște
să flămânzească până i se acoperă curul cu pânze de păianjen.
- Triburile germanice! - Nu ne vor înfrânge!
- Ele au pus totul la cale. - Da.
- Vom izbândi. - Punct!
Punct.
Stați! Mai avem lucruri de spus.
- În ce privește drepturile femeilor… - Ajunge, fiule!
Sunt soție de senator. Lasă măcăneala!
- Bine. Du-te! - Să mergem!
Dragii mei romani!
Vi-l prezint pe Tiberiu, care conduce comitetul pentru femei.
- Eu, la femei? - Să le ajuți.
Promit să mă ocup
de fiecare femeie în persoană!
Aveți încredere!
Împăratul Cornelius al Treilea din Stânga.
Bravo! Trăiască Împăratul Cornelius!
Ei bine…
Arturias, nu te-am văzut aseară în grup.
Eram la fund, șefu'! Ți-am făcut semn cu ea, dar n-ai văzut.
Ce mai faci, Claudiu?
Știi și tu, împărate. Cu importu', cu exportu'. Supraviețuim.
Le-am vândut niște nori perșilor.
- Îi vezi, împărate? Sunt pe cer. - Iar vânzarea e pe hârtie.
Bine. Dar ce naiba faceți? Întărâtați mulțimea?
Dimpotrivă, împărate, o liniștim.
O să verific!
Ia spuneți, romanilor!
Cum merge?
Excelent! Excelent! Excelent!
Oamenii sunt mulțumiți de strădaniile noastre
și ne arată aprecierea lor.
Vreau să vă spun foarte clar.
Romanii își apreciază, își sărbătoresc și își respectă liderul
care a deschis o nouă eră pentru Roma.
În această eră, romanii nu duc lipsă de nimic.
Funcționarii statului știu cum să câștige un ban în plus.
Tu ești noul senator? Vino încoa'!
Ce părere ai?
Slăvite împărat,
am avut câteva idei,
dar n-am adunat destule voturi.
Aș vrea să mă alătur grupului seniorilor.
Curând, vei fi între ei.
Foarte bine. E păcat s-o faci singur. În grup e cel mai bine.
- O să vină. - Da.
Salve!
- Salve, dnă doctor! - Am plecat, dar toate drumurile duc aici.
Noi știam asta.
Am știut că revine.
Dragă Semra, pune o casetă bună, să ne veselim și noi nițel!
Pun taxă pe aer și-apă Oricum, nimeni nu scapă
Pușculița o s-o spargi Dar de tras tot o să tragi
Cei de sus fură de zor Și ne jefuiesc cu spor
Ce părere ai, frățâne? Fi-va tot așa
De văzut, om mai vedea
De unde va veni izbăvirea
Banu-i ca maculatura Joci barbut, plătești factura
Ce să-i faci? Suntem calici! Fi-va tot așa!
Nu ne temem noi de greu Pe drum ne aflăm mereu
Toate vin la timpul lor Fi-va tot așa!
De văzut, om mai vedea
De unde va veni izbăvirea
Pun taxă pe aer și-apă Oricum, nimeni nu scapă
Vino, să mai treacă timpul Fi-va tot așa
Toți o apă și-un pământ Toți sunt monștri, evident
O țin numai în orgii Fi-va tot așa!
Oare omul se naște bun sau rău?
Am văzut de toate felurile de-a lungul timpului.
Unii sunt buni, alții, răi.
Unii sunt eroi, alții, lași.
Unii, înțelepți, alții, smintiți.
Bărbat sau femeie?
Matriarhat sau patriarhat?
Cine crește acei oameni?
Mamele le dau naștere acelor pui!
Bine, ele le dau naștere.
Dar acei pui de lei o iau razna mai târziu?
Eu vreau să acuz societatea.
Dar să nu mă spuneți! Nu reușesc.
Ce?
Cemile, trebuia să înalți patul.
L-am pus în centru, surioară.
Eu l-am vrut sus, ca pe un tron.
Da! Să fie ca un tron!
Ca să poată da ordine de pe tron. Să pună să mă sugrume.
Nu fi invidioasă pe frate-tău!
Fiul meu e un prinț!
Tăiat împrejur, Yağız Efe nu poate fi la același nivel cu restul.
Patul lui va fi sus, ca un tron.
Va fi mare Casanova.
După ce-i scot firele, lumea ar face bine să-și ascundă fetele.
Nepotul meu radiază masculinitate.
M-a întrebat dacă se poate însura acum că e bărbat.
Drăguțul de el!
Mai bine să nu se însoare și să se distreze zilnic.
Să poată ieși în fiecare zi cu alta.
Exact. Nu cumva să îi sucească mințile vreo boarfă!
- Balta e plină. - Întocmai.
Așa o fi zis și fostul tău logodnic când a plecat.
Japița asta, cu gura ei spurcată.
El are nouă ani, practic e în ambalajul original.
Cred că i-ați legat fundița unde nu trebuia.
Sibel, dacă nu taci, îți lipesc fleanca.
Yağız Efe e un prinț adevărat!
E leul familiei.
- Îmi vine să-i smulg puțulica. - Poftim?
E un fel de-a spune. De ce aș face-o?
Oricum i-o taie azi, nu?
Da. O taie înaintea ceremoniei.
- Hai să verificăm prăjitura și limonada! - Bine, surioară.
Ce să zic? V-ați pierdut mințile.
„E un prinț adevărat!”
Vă dați democrate,
dar când e vorba de Yağız Efe, vă apucă monarhismul.
- O să-i mănânc puțulica! - Aiureli!
E a doua oară, Nuran. Zău așa!
Toanto!
Yağız Efe!
Mamă, mi s-a rupt sceptrul.
Serios? Tocmai astăzi?
Ce coincidență? Să fie oare un semn?
Nu-ți face griji! Îl reparăm noi.
Tu trăiește clipa! Concentrează-te!
Ai văzut patul, Taci? E pe dușumea.
- Îl voiam sus, ca pe un tron. - Așa.
Yağız Efe, dovlecelul meu, cum te simți?
Mi-e cam frică, mamă.
Dar tu ești prinț. Prinților nu le e frică.
- Nu-i așa, frate? - Ba da.
- Pe tine te-au tăiat împrejur, unchiule? - Sigur că da.
- Și ție ți-a fost frică? - Dacă mi-a fost frică?
Mi-e frică și acum când mă gândesc la bijuterii.
Dacă am fi jucat fotbal, mi le-aș fi acoperit așa.
De-aia îți bagi mâna întruna în pantaloni?
Da, te teamă. Verific dacă sunt tot acolo.
Nu-i băga prostii în cap!
Să mă anunți când vine unchiul Aslan!
Hai să verificăm prăjitura și limonada!
- Bine. - Să mă anunți!
Bine. O să te anunț.
Taci, unde e tipul cu bisturiul?
Unde sunt İbiș și Aslan?
Aslan se ocupă de organizare.
Deci, nu știu.
- Aslan, e târziu! - Am sosit.
- Am așteptat ore în șir. - Lasă!
- Unchiule Aslan! - Salut!
Năzdrăvanule!
Arată-ne puța! Haide!
Taci, zi-i să ne arate puța!
- Arată-ne-o! - Ai răbdare!
Liniștește-te!
Taci, și tu ești beat?
Da, frate.
O nimica toată. O juma' de sticlă de vodcă.
Sunt bucuros, știi?
Nu pot folosi utilaje grele, atât.
Și nu cred că o să-mi ceri să conduc un greder.
- Da! - Doamne, ține-mă!
Ișık, fratele meu, el e İbiș.
İbiș!
Soldat!
Fahri, ce să-ți ofer?
- Acum, nimic, Aslan. - Bine.
Acum pregătesc terenul.
Cum te simți, fiule?
- Ișık, frate. - Salut!
Yağız Efe, el te va tăia împrejur.
- Salut! - Cum te simți, micuțule?
Mare pișicher!
Nu-ți dau pace fetele, Yağız Efe?
Aslan, ia-l sub aripa ta!
- Arată-i tu drumul! - O voi face.
Știți cum îi spuneam când era mic?
Îi ziceam „Soldat!”
Uite-i capul!
Pentru Dumnezeu! Zău așa!
Tu ce răspundeai când îți spuneam „soldat”?
Aslan, te rog să termini.
Ișık, e cea mai fericită zi din viața fiului tău.
Fahri, aici de față,
are ditamai boașele când e vorba de circumcizii.
Nu vorbi de boașe! Eu mă ocup doar de cealaltă componentă.
- Ișık! - Da?
Ai apă de colonie?
Să dezinfectezi echipamentul?
Nu, să mai diluez un pic limonada.
Îmi tremură mâinile.
- Un pahar și îmi revin. - Fahri!
Așa să fie!
- Scuze! - Lasă!
- Fahri! - Da?
- Cu parfum de lămâie? - De 80 de grade? Bună.
Amestec-o cu un pahar cu limonadă.
Haide! La treabă!
Ia arată-mi-o!
- Soldat! - Soldat!
- Hai, fiule! - Ușurel!
Arată-mi-o!
Întâi o amorțim, nu?
O clipă, Ișık.
- Ține, Fahri. Să dăm noroc! - Dă-l încoace! Așa.
- Bun-venit, Fahri! - Hai noroc!
- Noroc, Ișık! - O tăiem noi, nu-ți face griji.
Trăiește clipa! Relaxează-te!
O să trăiesc clipa de după circumcizie.
Toți am trecut prin asta. Un fleac.
Pezevenghiule!
Tipul ăsta e un pericol public!
Un pericol!
Arată-mi-o, fiule. N-am văzut-o.
O amorțim mai întâi, nu?
O amorțim.
Problema e mică, deci ne descurcăm.
Fahri, a moștenit-o pe maică-sa.
Nu e vina lui Ișık.
Pentru Dumnezeu! Aslan, ajunge!
Lasă, frate!
- Da. - Oricum, are doar 9 ani.
E bine. Eu am 44 și o bătătură.
Dă-i să sune! Să te aud, când glumim!
Bine, băiete! Acum…
- O amorțești? - Desigur.
Fahri, știi ce fac în astfel de situații?
Îmi amorțesc partenera.
Îi dau să bea, apoi zbang!
Ești cel mai tare, Aslan!
Ești gata, băiete?
- Nu mi-e frică deloc. - Bine.
Dar să o amorțești bine, da?
- Prostuțule! - Soldat!
Băiete, e cea mai importantă zi din viața ta.
Eu sunt aici,
unchii tăi sunt aici, tatăl tău, la fel.
- İbiș e și el aici. Dă-i să sune! - Așa!
„Acum să te-auzim, İbiș”.
Pentru mama ta ești un prinț, iar fetele sunt topite după tine.
- Nicio grijă. Bine? - Terminăm cât ai clipi.
Ești gata, fiule?
- Să văd! - Întâi o amorțește.
- Da. - Uite acul!
Gata! Asta a fost partea cea mai grea. N-o să te mai doară.
Ai amorțit-o?
Își face efectul în două minute.
- Restul e ușor. - Trece.
Ia să vedem! Da, e amorțită.
E amorțită.
Mâna mea e amorțită!
Mi-a amorțit mâna…
- Taci, hai să dăm noroc! - Sigur. Parcă nu mai beam.
Trăiește clipa, Ișık!
- Relaxează-te! - Mă relaxez după, Aslan.
- Încă nu l-a tăiat împrejur. - Așa.
- O clipă! - Zi, măi İbiș!
Ișık, fratele meu! Începem.
Ești gata?
- Ușurel! - Nicio grijă!
Sunt aici, cu tine.
Ești un soldat.
Îl țin… Da, așa.
Tatăl și unchii tăi sunt aici.
- Privirea în sus! - Gata?
- Taie! - Tai.
Așa, omule!
Hopa! Încet și cu calm!
Am tăiat.
Bine.
S-a terminat. Ce băiat curajos!
- Văleu! Ai tăiat tot. - Așa.
Taci, mă ia cu leșin.
- Nu, Ișık. - Ușurel.
Leșin.
- Ușurel! - Lasă!
- Nu le zice, İbiș! - Leșin, Taci.
Dar e amorțită, da?
- Eu… - Acum ce facem?
Ce s-a întâmplat?
- De ce mi-ai dat-o mie? - A tăiat deja?
- Ce? Da, a tăiat. - Da.
O să rupă multe inimi!
Mă întreb pe a cui o va rupe.
Acum e bărbat! Regele leu!
Unde e Ișık?
- S-a ambalat prea tare. - Da.
Îl știi cum e, surioară.
Ce ciudat!
Un bărbat nu leșină.
Fiule, acum ești bărbat.
Nu simt nimic, mamă.
- Îmi vine să-i smulg puțulica. - Prea târziu.
Îmi vine să-i mănânc puțulica.
Poftim!
Ce naiba e asta?
Soldat!
Capul a fost retezat.
Se spune că nu e bine să fii prea protector.
Îi putem spune show de cabaret dacă nu pomenim problemele sociale?
Mă scuzați!
Mi-a plăcut sceneta de adineauri.
Dv. ați scris-o?
Mă bucur mult că v-a plăcut.
Un mare pas spre neutralizarea toxicității masculine.
Cum au putut mamele și mătușile să îl stârnească așa pe băiat?
Exact! Îi spun „inimă de leu”, „tigru”.
Apoi, bărbații cred că ne pot călca în picioare. Ba defel!
Ca bărbat, sunteți foarte perspicace.
Ați dat deoparte toate tabuurile uite-așa!
Ce amabilă sunteți, domniță!
Acum putem bea și flirta?
Cu mare plăcere!
Și aveți vârsta perfectă.
Vă pot suci ușor mințile, să-mi transferați casa.
Scuzată să fiu dacă vi se pare un clișeu.
- Să finalizăm transferul chiar acum! - Că bine ziceți!
Priviți, fraților!
Zonele astea sunt construibile acum, conform noii legi.
Locul nu va mai fi considerat o pădure.
Iar noi nu vom mai fi considerați oameni după ce distrugem pădurea.
Ce noroc pe noi! Proprietarii de terenuri ne vor bate la ușă.
Dar știm ce avem de făcut.
Le facem viața un chin.
- Da. - Așa.
Sunt mândru de voi. Îmi place să lucrez aici, la stat.
Sunteți minunați. Hai, așezați-vă!
Am învățat de la șeful nostru.
- Toate șmecheriile. - Exact.
Dar te avertizez, Sermet.
Aici nu porți ceasuri scumpe.
L-am purtat doar fiindcă l-am văzut pe al tău.
Ai dreptate. Ar trebui să fiu un exemplu.
- Să le dăm jos! - Da.
Arată-mi-l pe al tău!
Ia stai! E cumva ca al meu, dar modelul mai nou?
Știi contractul ăla cu hotelul? De acolo îl am.
Dar eu am aprobat contractul. Ceasul trebuia să fie al meu.
Așa e.
- Îl iau eu! - Sigur.
- Dar nu-l purta aici! - Bine.
N-am mai luat mită de cinci minute. Înnebunesc.
Treci la locul tău.
Intră!
Bună ziua!
Drumul complică lucrurile. Nu putem face nimic.
- Exact. - Sunt Aylin Seçkin.
- Azi încep serviciul aici. Actele mele! - Da? Ia să vedem, dră Aylin.
Directoare adjunctă.
Bine, o secundă!
- Ei sunt Sermet și Erkin. - Bună!
Ușurel, băieți!
Ia stați un pic.
Dra Aylin va avea mai multă autoritate decât voi.
Ce este, domnule?
Aici avem un sistem.
Îți putem trimite documentele ție, fără inițialele drei Aylin?
Sau o ignorăm, pretinzând că e bolnavă.
În unele situații, o putem declara decedată.
Îl știu pe clovnul care lucrează la morgă.
- Frumos! - Bun așa.
Felicitări și condoleanțe, Aylin!
Bun-venit! Sermet, dă-i ștampila!
- Imediat. - Cu ștampilă, ești Dumnezeu.
- Poftim! - Așa. Felicitări!
- Hai! - Te rog!
Patru ceaiuri!
Azi m-au anunțat cei de la centru.
Unele zone nu mai sunt considerate păduri. Păcat!
Tocmai despre asta vorbeam.
Ne-a întors pe dos vestea.
Salamun alaykum!
Oficiul de Căpăstru și Carte Funciară?
Nu, biroul de Pașă-Poartă.
Rıza, facem mișto de accentul tău.
Dar scutește-ne de bâiguielile tale.
- Vorbește cu dra Aylin. - Cu ea!
Hai, tataie, la Aylin!
Domniță, am doi decari de pământ.
Cică acum se poate construi pe el.
- Poți verifica? - Sigur. Ia să vedem!
Lasă-l aici!
Da. Terenul e construibil acum.
O să ne facem o cabană mică. Nu vrem nimic mai mult.
- O cabană? Nu se poate. - Nu.
Nu poți. Trebuie să vinzi pământul, tataie.
Șeful ți-a zis data trecută. Locul e bun pentru turism.
E regiune turistică.
Ba nu, poți să construiești ce vrei pe el.
Ce vrea el? N-am mai pomenit așa ceva. Nu se poate.
- Dar doamna așa zice. - Da.
Rıza, vreau să-ți răspund cu un accent comic
și să vorbesc cu tine așa, dar nu mă pricep.
Ești hazliu, șefu'!
Bună ziua, dle Nizami și echipa. Ce mai faceți?
Bună ziua, domnule!
Pac, pac!
Verifică în buzunar!
Cum faci asta, domnule?
Servet! Pac, pac!
Erkin, pac!
Măi, Sami!
Ești o rază de soare în biroul ăsta.
Cum merge? Pac!
Cum mi l-ai pus pe mână?
Viteza e cheia, băiete. Sunt ocupat, n-am timp.
Haide, ia loc. Pot să-ți spun „frate”?
Spune-mi „tătic”!
- Tăticu'! - Tăticul nostru.
Tăticule, fă-mi o favoare!
Scrii te rog aici că mi-am cumpărat ceasul din banii mei?
Nicio problemă.
Süleyman, cafea!
- Pe ea n-am mai văzut-o. E nouă? - E nouă.
Pac!
Ce se întâmplă?
Cum îndrăznești?
Scuze! Süleyman, pac, pac!
Hai, du-te!
Ce pot face pentru tine?
Nizami…
Știi că aveam nevoie de retrasarea limitei dintre zona forestieră și coastă.
Bine lucrat!
- Da, s-a rezolvat. - Aia, da!
Știi că am cumpărat multe parcele aici.
Vreau autorizație pentru un hotel.
Ocupă-te tu de hârtii și tot restul!
La ce fel de hotel te gândești?
Unul la care lumea să se uite
și să mă înjure că am stricat toată plaja cu hotelul meu.
Pe dinăuntru,
vreau să fie un loc minunat,
oferind o experiență de cinci stele.
E hotelul visurilor mele, domnule!
- Domnule! - Da?
Ai voie să construiești, dar pentru autorizație, vorbești cu șeful.
Bun. Domnule dragă…
Sami, știi parcela aia mică? E a lui Rıza.
Tu ai parcela asta izolată, care te zgârie pe ochi?
- Da. - Unde ai fost?
Te-am căutat!
Pac! Verifică-ți buzunarul!
Mamă! 50.000 de lire!
Dă-le încoace! A fost doar un test.
N-ai remarcat, nu?
- Nu. - Părea surprins.
Dle Rıza, el e dl Sami, mare barosan în turism.
Sigur că da, te recunosc.
Sigur că da, vulpoiule!
Da, te recunosc. Am fost văcar pe vremuri.
Recunosc o vacă de muls când o văd.
Tu să tot ai vreo 100 de kile.
Ești un animal frumos, ce mai! Să vedem cât pot mulge de la tine.
Rıza e de-al nostru!
Da. Se rezolvă.
Adu-i un cico lui Rıza! E prea devreme pentru cafea.
Deci o să construiești un hotel?
Și cum o să faci, băiete?
În mijlocul parcelei tale uriașe e palma mea de pământ.
Cum rezolvăm asta?
Uite ce vom face, Rıza!
Tu o să-mi vinzi parcela ta cu un preț rezonabil.
Și atunci? Nu poți construi nici măcar o cabană.
Corect, acolo nu se pot construi cabane.
Dar domnul spune că va distruge plaja.
În acest caz, legea îi dă dreptate dlui Sami.
- Chiar așa? - Da.
Nu mai spune!
Atunci mai fă vraja aia cu pac, pac, ca să rezolvăm.
Pac, pac!
Un adevărat magician!
Sami, rezolv eu cu notarul pentru Rıza.
Nu-ți face probleme. Îți dau permisul.
Da, rezolvă cu toate alea. Sunt ocupat.
Desigur.
Eu sunt de altă părere, am explicat-o aici.
„Terenul nu e adecvat pentru turism.”
Poftiți!
Și aștept scuze imediate pentru îndrăzneala de mai devreme.
Darea sau luarea de mită e un semn de slăbiciune și imoralitate.
Dacă rezolvi doar mituind un funcționar, înseamnă că e ceva necurat la mijloc.
Rușine să-ți fie!
Dle Sami, Aylin tocmai a recitat un fragment
dintr-un roman de ficțiune al lui Reșat Nuri Gültekin.
- Și pe mine m-a surprins. - Bravo!
Dră Aylin, chiar și la nivel de minister…
Să știi că am primit aprobarea lor înainte de a veni aici.
Regret, dar nu voi semna documentul.
Și voi anunța ministerul.
Coniță, nu face asta, că nu-mi mai pot vinde parcela!
Dră Aylin, spune-mi o cifră și se rezolvă.
- Hai să fim deschiși! - Da.
Ne pricepem toți la cifre, Aylin.
- Împărțim ca să fie corect. - Vorbești de corectitudine?
Fată, lucrezi la stat! Revino-ți!
Așa e. Uită-te la Rıza!
Vrei să-l mâhnești pe moșneagul ăsta?
Deci dacă sunteți hoți cu toții, să fiu și eu?
- Da. - Da.
- Ia-i! - Nu pot.
Haide, ia-i!
Nu pot.
- Ia-i și gata! - Nu pot.
Ia-i!
La naiba cu sistemul ăsta corupt!
Ia-i!
Nu pot Sunt banii contribuabilului
Fură-i!
Nu pot Sunt banii statului
Ce și cum să fac ce fac?
Ia-i! Atât se cere pe piețe
Fură-i! Termină cu atâtea fițe
Altfel, cum să te descurci în viață?
Fură-i!
Nu pot Sărmanii au nevoie
Fură-i!
Nu pot Allah nu-mi dă voie
Cum și cu ce te pot pedepsi?
La naiba cu predicile tale Și atâta pisălogeală
N-am timp De-a sărmanilor aiureală
Lasă-te purtat de val Iar eu voi face să plouă
E vechea poveste Nu se schimbă niciodată
Problemele și le rezolvă Pe șestache, cu o plată
Viața e nemiloasă
Ce pot să spun?
Nu-i mare lucru de tine Doar o parabolă de cabaret
O idealistă îngâmfată Ce nu ne lasă să furăm discret
Hai, gata cu dansul Și-ți voi explica pe larg
Când lucrurile se împotmolesc, s-o luăm oare de la capăt? Ce credeți?
Cum poate face cineva aceeași greșeală, iar și iar?
Sau la un moment dat, ea nu mai e greșeală?
Dle povestitor, noi am cam terminat, deci…
Voiam doar să prezint parabola noastră finală.
- Ce parabolă? - Asta.
M-am îndrăgostit de tine.
Vreau să ne făurim o familie și să avem copii. Dar…
- Da, iubito? - Ce să zic…
Nu-mi vine să am de-a face cu ai tăi.
De ce, iubito?
El vorbește întruna de bețe și puști.
Nu vreau să aduc un prunc într-o astfel de lume murdară.
Dar cum putem da un exemplu dacă renunțăm acum?
Ai dreptate.
N-o să ajungem noi la guvernare,
dar măcar să rezistăm în opoziție!
Bine, atunci.
Asta au spus.
Și au rămas în opoziție pe veci.
Frate, haide, e târziu! Lumea vrea să plece.
MUSICALUL
SFÂRȘIT
Subtitrarea: Nicu Teodorescu